130 



landform som Rh. islandicum vore af relativt ganska gammalt 

 datum, då den hunnit differentiera sig med afseende på sin skott- 

 byggnad i en högre grad än det för de andra arterna är möjligt, 

 äfven när de i vissa fall komma under lefnadsförhållanden, ana- 

 loga med den terrestriska formens. Då jag nu ej lyckats iakt- 

 taga några dylika stoloner hos landformen af Rh. RothH, skulle 

 detta således ytterligare bekräfta Köld. -Rosenvinges antagande, 

 att Rh. islandicum vore en väl differentierad art. särskildt an- 

 passad till terrestriskt lefnadssätt. 



Förekomst inom området: I en klippgrotta ända till 2 meter 

 of ver hafsytan vid Östergarns holme utanför Gotlands ostkust. Med 

 tetragonidier i juni. 



Geografisk utb redning: Östersjön (af Akesohoug uppges 

 den i akademiska föreläsningar så nordligt som vid Dalarö i Stock- 

 liolmsskäro-itrdeii). Atlanten, Norra Ishafvets atlantiska delar. 



Nemastomaceae. 



F urcellaria Lamouroux. 



Furcellaria fastigiata (Hudson) Lamouroux. 



f. minor Aoardh. Syn. Alg., p. 11, le. Fl. Dan. t, 893; 



Aresch., Alg. exsicc. nr. 257. 



f. cegagrojpila Reinke, Algenflora, p. 26. 



Furcellana fastigiata är en af Östersjöns vanligaste sub- 

 litoralalger. Den förekommer såväl i yttre hafsbandet vid- 

 vuxen som lösliggande (f. cegagropila) i den inre skärgården. I 

 Östersjön når den aldrig samma storlek som i Yästerhafvet. 

 Den är ej gärna, äfven som fullvuxen och tetragonicliebärande, 

 öfver 10 cm. hög samt är till alla delar mindre och spädare. 

 Redan C. A. Agardh har i Synopsis Algarum, p. 11, urskilt 

 denna spädare Östersjöform med namnet fi minor, som är det- 

 samma, som Areschoug i sitt exsiccatverk kallat f. tenuior 



