hus följande april, mer rikligt i frigidarium samma månad. 

 Ytterligare resp. i o och 40 dygn frusna frön såddes i januari 

 och grodde då i kyligt växthus sparsamt efter resp. 70 och 

 60 dagar, i april och mars. Omedelbar groning har jag 

 således ej lyckats framkalla hos denna art, ehuru Hauss- 

 KNECHT 1 ) uppgifver, att nästan samtliga Epilobium-dxter 

 gro utan att behöfva någon h vilotid. 



De på våren grodda individen utplanterades i maj 

 och hade då 2 — 7 något sträckta, epikotyla internodier, 

 1 — i,s cm. långa blad samt några kraftiga, ogrenade bi- 

 rötter från hypokotylen och de nedersta nodi. Följande 

 höst hade dessa individ, som odlades på vanlig, ej vatten- 

 dränkt åkerjord, utvecklat ej blott en mängd vegetativ- 

 florala, rikt frösättande skottaxlar, utan tillika ett ej obe- 

 tydligt antal kraftiga, typiska utlöpare. Ur de blommande 

 axlarnas nedre bladveck utgingo små sterila sidoskott, 

 som voro friska ännu vid vinterns inbrott och sannolikt 

 i det längsta arbetade på att skaffa näring till utlöparna. 



Den uppgift, man finner i en del floror, att växten 

 skulle vara perenn, är tydligen falsk, ty endast de ytterst 

 lätt aflösta utlöparna öfvervintra. Arven fröplantan för- 

 håller sig såsom en typisk, annuell hapaxant, d. v. s. 

 sörjer under första vegetationsperioden genom fröbildning 

 för artens bestånd, men medhinner dessutom riklig, pro- 

 pagativ individbildning. Ehuru E. palustre ej saknar inre 

 hydrofytkaraktärer, visar den det intressanta förhållandet, 

 att dess utveckling ingalunda hämmas på äfven ganska 

 torra mesofytlokaler och att utlöparna här bibehålla de 

 stora luftrum i bladen, som måste uppfattas såsom till- 

 passning till vattenlifvet. 



Bidens tripartita. L. 



Frukterna äro tydligt organiserade för flytning, där- 

 igenom att en del af fruktväggen är utbildad till bär- 

 väfnad. Fröets byggnad är den för Compositéerna typiska: 



) Monographie der Gattung Epilobium, Jena 1884, p. 1 1 



