21 



Svagt frusna frön insamlades i oktober och såddes 

 genast dels i varmt växthus, där groning alldeles ute- 

 blef, dels i frigidarium, då allmän groning följde i maj, 

 sedan krukan de två sista veckorna stått i kallbänk. En 

 ytterligare 7 dygn frusen fröportion, som i november såd- 

 des i kyligt växthus, grodde likaledes först i maj. Men 

 då sista årets ofrusna frön såddes i mars, grodde de i 

 varmbänk redan efter 8 — 16 dagar allmänt, och då års- 

 gammalt frö såddes i oktober, inträdde groning i kyligt 

 växthus efter 42 dagar. 



Af det anförda framgår, att fröet efter den morfo- 

 logiska mognaden behöfver flera månaders liggtid för att 

 blifva grobart och att fröskalets beskaffenhet ej hindrar 

 hastig groning, då eftermognaden fullbordats. Det är 

 sålunda omöjligt för de frön, som under hösten spridas 

 hydrofilt, att gro vid denna tid. Otvifvelaktigt är detta 

 förhållande till fördel för växten. 



Groddplantan och dess utveckling äro studerade af 

 T. Irmisch 1 ) och E. Warming 2 ), men då mina under 

 tre på hvarandra följande år gjorda iakttagelser i vissa 

 afseenden komplettera de nämde författarnes uppgifter, 

 anföras de här. 



Unga, i mars grodda individ utplanterades i slutet 

 af maj på kalljord och den några mm. långa epikotylen 

 bar då 1 — 2 par, högst 5 mm. långa blad, hvarjämte bi- 

 rötter börjat utväxa från hypokotylen och ett helt litet 

 skottanlag visade sig i ett hjärtblads veck (fig. 4). Vid 

 slutet af första sommaren bortdog det 1 dm. höga, orto- 

 tropa, af några internodier bestående, rent vegetativa 

 hufvudskottet tillika med den svaga hufvudroten, och en- 

 dast den från det ena hjärtbladets veck utgående utlö- 

 paren öf ver vintrade. På skuggjord var nämda, af ett par 

 internodier bestående utlöpare blott 1 cm. lång (fig. 5), 

 men på solig åkerjord, där växten äfven lätt uthärdade, 



1) Bot. Zeitung 1861, p. 113. 



2) Bot. Tidskrift Ser. III, Bd 2, p. 70. 



