38 



V. Wittrock 1 ) har påpekat, att 

 groddplantan tillhör en bland monoko- 

 tyledoner sällsynt typ. Sedan endosper- 



mets upplagsnäring förbrukats, lämnar 

 hjärtbladet helt och hållet fröet samt assi- 

 milerar med hjälp af sin platta, lansettlika 

 skifva, d. v. s. förhåller sig såsom de epi- 

 geiska dikotyledon-hj ärtbladen. Så vidt jag 

 vet, finnes groddplantan icke afbildad i lit- 

 teraturen och knappast utförligt beskrifven; 

 jag meddelar därför i fig. 19 en bild af en 

 cirka 14 dagar gammal planta. Stammen 

 är knölartadt ansvälld och från rothalsen 

 utgår en krans fästande hår. Hufvudroten 

 är enkel, glest besatt med ganska långa 

 rothår. — Groddplantans vidare utveckling 

 har jag ännu icke hunnit följa. 



Paris-fröet behöfver enligt ofvannämda 

 försök, en mycket lång hvilotid — 1 1 / 2 till 

 2 år för att kunna gro, däremot äro 



hvarken frysning eller passerande af en 

 tarmkanal nödvändiga förutsättningar för 

 att fröet skall blifva grobart. 



Fig. 19. 



Pyrola secunda. L. 



Det tunna, storcelliga fröskalet omgifver mycket löst 

 en liten cellkropp af tunnväggiga, oljerika celler med 

 stora kärnor och otydlig-a proteinkorn. Af dessa celler 

 tillhöra de yttersta fröämneskärnan och bilda ett mantel- 

 formigt skikt, som omsluter det lilla, fåcelliga, odifferen- 

 tierade embryot. Diastas saknas. 



I februari samlades i frukterna rikligt kvarliggande 

 frön, som naturligtvis varit utsatta för långvarig frost. 



i) Några bidrag till det hypokotyla internodiets samt hjertbladens 

 morfologi och biologi, I2:e skand. naturforskaremötets förh. Sthlm 1882, 

 P- 445- 



