47 



tidigare (25 dagar efter sådden), hvaraf framgår, att åt- 

 minstone flertalet frön icke äro grobara genast de mognat 

 på hösten och att vårgroning i naturen torde vara det 

 normala hos denna art. 



Xågra ungefär 1 månad gamla individ utsattes i maj 

 på solig åkerjord. Det högst 1,5 cm. långa hufvudskottet 

 bestod då af 2 — 3 internodier, 

 och små sidoskott voro synliga 

 i hjärtbladens veck. Under som- 

 maren utvecklade dessa individ 

 ett slutligen plagiotropt, rikt för- 

 grenadt och tätbladigt, men fort- 

 farande rent vegetativt skottsy- 

 stem, som öfvervintrade grönt 

 (fig. 23). Tyvärr gingo plan- 

 torna sedermera förlorade, men 

 intet tvifvel kan råda därom, 

 att de eljes skulle hafva fortsatt 

 och med blomning afslutat sin 

 utveckling under följande vege- 

 tationsperiod. 



Linum catharticum förhöll 

 sig alltså vid nämda odlings- 

 försök såsom en bienn växt, 

 ehuru den i floristiska arbeten 

 uppgifves vara annuell. Att detta 

 afvikande resultat icke bör till- 

 skrifvas den för arten relativt 

 mycket bördiga jordmånen be- 

 visas mer än väl af följande 

 iakttagelse. Dr Brundin har nämligen på en mager sand- 

 backe vid Benestad norr om Ystad i oktober påträffat 

 talrika, nedliggande, rent vegetativa exemplar af arten, 

 hvilka i allo öfverensstämde med dem, jag uppdragit. 

 Då arten emellertid oftast är monocyklisk, torde det vara 

 riktigast antaga, att den hos oss förekommer i tvänne 

 former, en annuell och en bienn, analogt med våra Gen- 



Fig. 24. 



