52 



Frukter af årets skörd såddes i augusti och grodde 

 både i kallt växthus och i bänk allmänt efter en vecka. 

 Groddplantorna utsattes genast på fritt land, där några 

 2 — 3 cm. långa, rosettställda örtblad bildades under hösten. 

 Öfvervintringen erbjöd sedan inga svårigheter. Den af- 

 brutna utvecklingen fortsattes följande vår så tidigt, att 

 hufvudskottet i slutet af maj nått 1,5 cm:s höjd och börjat 

 förgrenas. Under sommarens lopp blommade de äfven 

 i vegetativt afseende kraftiga individen rikligt, hvarpå, 

 fröna mognade i september. Ett liknande resultat erhölls 

 med vårgrodda plantor, och häraf framgår, att Anthemis 

 tinctoria tillhör de polakanter, hvilkas förstärkningssta- 

 dium tillryggalägges inom ett år. 



Centaurea Scabiosa. L. 



Embryot har stora, högt utvecklade hjärtblad med 

 5 till 7 ledningssträngar på tvärsnittet och flera palissad- 

 skikt i mesofyllet. Stamämne odifferentieradt. Diastas 

 finnes i ytterst ringa mängd. Fröskal enskiktigt, sam- 

 manvuxet med fruktväggen; denna med starka mekaniska 

 väfnader, hvaribland ett palissadskikt. 



Nyss förut insamlade frukter såddes i augusti och 

 grodde i varmbänk efter 7, i kallt växthus efter 8 dagar. 

 På kalljord utvecklade plantorna samma höst några rosett- 

 ställda, 2 — 3 cm. långa, hela, spadlika blad, öfvervintrade 

 på detta stadium och fortforo sedan under tvänne vege- 

 tationsperioder att arbeta på bladrosetten utan att slå in 

 på floral utveckling. De ettåriga individen hade vid vin- 

 terns inbrott friska, ofta mer än 0,3 m. långa blad, men 

 rätt svag pålrot. 



Så länge värmegraden är tillräckligt hög, lägger fruk- 

 tens hårdskalighet hos Centaurea Scabiosa intet hinder i 

 vägen för snabb höstgroning, och sedan är den unga plan- 

 tan vinterhärdig. Under tvänne följande år förblifver 

 växten rent vegetativ; huruvida den går i blom tredje 

 året, har jag ännu ej varit i tillfälle att iakttaga, men an- 

 ser det sannolikt. 



