59 



funno sig på ungefär samma utvecklingshöjd, som mot- 

 svarade G. bor ea/e-plantor. Birötter hade dock börjat 

 utväxa från hjärtbladleden (fig. 27). Skottsystemet, som 

 snart lade sig efter marken, förblef hela sommaren rent 

 vegetativt och bestod vid dennas slut af talrika, dels 

 mångbladiga, plagiotropa, omkring 3 dm. långa axlar 

 ofvan jord, dels gulhvita, 

 lågbladbärande, 2 — 3 dm. 

 långa utlöpare i jorden. Det 

 bruna hufvud- och birot- 

 systemet var rikt förgrenadt. 

 Följande sommar blefvo ut- 

 löparnas ljusskottdelar flo- 

 rala och satte frö. 



Anmärkningsvärdt är, 

 att det rent vegetativa skott- 

 systemet hos ettåriga indi- 

 vid öfvervintrar friskt och 

 grönt, under det att arten, 

 sedan den väl blifvit floral, 

 ej längre tillhör vår floras 

 vintergröna växter 1 ). 



Fröna af både G. bo- 

 reale och G. verum äro 

 alltså grobara om hösten. 

 Hos oss torde likväl gro- 

 ningen i allmänhet kunna 



Fig. 27. 



äga rum först om våren. Under första lefnadsåret fram- 

 träder den olikheten arterna emellan, att G. boreale söker 

 nå floralt stadium, under det att G. verum med samlad 

 kraft arbetar på den vegetativa utvecklingen. 



Plantago major. L. 



Det stora, midt uti fröhviten liggande embryot har 

 langa hjärtblad, men intet utveckladt stamämne. Endo- 



i) Wakming, Om Skudbygning etc, p. 95. 



