6 4 



Växtens groning och senare utveckling hafva stu- 

 derats af Warming 1 ). Jag har i likhet med nämde för- 

 fattare funnit fröna grobara genast efter mognaden. De 

 groddplantor, som fingo öfvervintra ute, bortfröso emeller- 

 tid alla, och säkerligen gro hos oss endast de tidigast 

 mognande fröna på hösten, ty sådana, som såddes i ok- 

 tober, hunno ej i oeldadt växthus gro samma år. 



Enligt Warming blifva exemplar, som grott på 

 hösten, redan följande år florala, i det att sträckta, vege- 

 tativ-florala axlar utgå från vecken af hufvudskottets 

 rosettställda blad. 



Veronica officinalis. L. 



Embryot ligger i ena ändan af det platta, dubbelt 

 längre fröet. Hvitens celler ha förtjockade cellulosamem- 

 braner och innehålla löst packade proteinkorn. Närmast 

 embryot framträda några tömda, sammantryckta cellskikt. 

 I hviten och ännu mer i embryot finnes riklig olja. 

 Diastas saknas fullständigt. 



Frusna, i november insamlade och sådda frön grodde 

 i varmt växthus efter 21, i frigidarium efter 57 dagar. 

 Behöfva fröna någon liggtid, är denna således mycket 

 kort. I hvilket fall som hälst måste vårgroning vara sär- 

 deles vanlig, emedan fröna ofta långt fram på vintern 

 träffas kvarliggande i fruktställningarna. 



De under föregående vinter grodda plantor, som ut- 

 planterades i maj, hade då 2 — 3 cm. lång, af högst 4 

 internodier bestående epikotyl. Från hjärtbladleden samt 

 hypokotylen utgingo birötter. Under första sommaren 

 förblef det tidigt plagiotropa hufvudskottet ogrenadt, eller 

 ock utvecklades några högst 1 dm. långa sidoskott från 

 dess nedre bladveck. Någon gång observerades små sido- 

 skott af andra ordningen. Alla dessa skott voro rent 

 vegetativa, nedliggande och rotstående vid nodi. Följande 

 år blommade exemplaren. 



l ) Bot. Tidskrift, Ser. III, Bd. 2, 1887, p. 



