9 6 



groningen vanligen äger rum långt fram på sommaren, 

 utmärkas groddplantorna i motsats till hydrofyternas af 

 en ringare utveckling under första vegetationsperioden. 

 De äro också utsatta för drägligare öfvervintringsvillkor. 

 Jag har förut an ty dt, att lund växternas sena groning 

 möjligen kan i första hand stå i samband därmed, att deras 

 frukter i allmänhet äro saftiga. Om så verkligen vore 

 förhållandet, skulle således till slut endast fröspridnings- 

 organisationen, särskildt den för hydrofil och entozoisk 

 spridning, kunna påvisas utöfva ett bestämmande infly- 

 tande på frönas groningstid. Härmed skulle vi emellertid 

 blott ha funnit biologiska orsaker till biologiska fenomen. 

 Försöken att finna några omedelbart verkande, kemiskt- 

 fysiologiska orsaker hafva åter nästan alla blifvit utan 

 resultat. 



Närbesläktade arter öfverensstämma vanligen i huf- 

 vudsak till såväl fröbyggnad som groningsbiologi, t. ex. 

 Plantago major och Pl. media, Lysimachia vulgaris och 

 Naumburgia, Convallaria multiflora och Majanthemum, 

 men undantag från denna regel saknas ej, isynnerhet om 

 växplatserna äro olika, h varpå Epilobium angustifolium 

 och E. palustre, Spircea Filipendula och Sp. Ulmaria 

 lämna exempel. Frönas tidigt eller sent inträdande gro- 

 barhet gifver sig härigenom ytterligare tillkänna såsom en 

 tillpassningsföreteelse, hvars direkta mekanism är dunkel. 



Inverkan af den frysning, de icke grobara fröna 

 underkastats med hvilans förkortande eller upphäfvande 

 till mål, måste betecknas såsom öfverraskande liten. Blott 

 hos Acer platanoides, Atriplex patula och Solanum Dul- 

 camara ha länge (40 dygn) frusna frön grott tidigare än 

 ofrusna under för öfrigt lika förhållanden. I de flesta 

 fall, särskildt hvad de länge hvilande fröna beträffar, har 

 långvarig frysning ej åstadkommit någon ändring i hvilo- 

 tiden, och i intet enda fall har frysning af fröet varit en 

 nödvändig förutsättning för iakttagen groning. Det vore 

 sålunda oriktigt att anse vinterfrosten såsom en för våra 

 växters groning nödvändig faktor, men lika orik- 



