drar högre temperatur än följande vår, 1 ) och i ett stort 

 antal fall har jag om hösten iakttagit groning i eldadt, 

 men ej i oeldadt växthus. 



För många växter är det säkerligen en afgjord för- 

 del, att höstgroning ej kommer till stånd, emedan grodd- 

 plantorna eljes under vintern skulle gå en för tidig död 

 till mötes. Af de på hösten uppdragna groddplantor, 

 som med flit lämnades obetäckta under vintern, kvar- 

 lefde i det fria endast 4 arter af 15, och dessa 4 hade 

 grott redan i augusti. Skadan af höstgroning är så- 

 ledes ofta påtaglig, hvaremot nyttan af dylik synes vara 

 tvifvelaktig eller ingen. Hos de fakultativt höstgroende 

 arter, där jag följt utvecklingen af dels på hösten, dels 

 följande vår grodda plantor, har någon väsentlig tids- 

 vinst, t. ex. hvad den florala utvecklingen beträffar, i 

 förra fallet ej varit att förmärka. Orsaken härtill är att 

 finna i växternas om hösten vanligen på alla områden 

 obetydliga lifsverksamhet. 



1) DECANDOLLE, PJlanzenphysiologie, Ubers. von RÖPER, Stuttgart 

 & Tubingen 1835, Bd 2 > P- 3 02 > not - 3- 



