40 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



fallet hos C. Här å snitt 2 är icke endast antalet af sistnämnda 

 partis cell-lager större (nämligen 10 — 11) än å snitt 1 och celler- 

 nas volym mera betydlig (15 x 9 f.i), ntan sjelfva väf nådens be- 

 skaifenhet har förändrats i vissa partier af densamma. A 

 föregående snitt uppträdde C under form af tvenne kambium- 

 band, som från den mediana kärlsträngen sträckte sig i tan- 

 gential riktning ut mot bladets kant. Under samma band- 

 form och med likadan sträckning uppträder den äfven här. 

 men under det att dess laterala hälft qvarblifver på ett kam- 

 biumartadt stadium, har den hälft af densamma, som ligger 

 närmast bladets medianplan, antagit karakter en af bast, i det 

 väggarne hos dess celler förtjockats (väggens tjocklek uppgår 

 till 3 (.() och i sig upptagit vedsubstans (lignineringen är dock 

 ej synnerligt stark, ty den af floroglucin och saltsyra fram- 

 kallade röda färgen är ännu temligen svag). Yäfnadens stör- 

 sta mäktighet är 160 ii. 



Hvad nu D-partiet beträffar, så uppträder det med ett 

 större antal cell-lager och en betydligare utsträckning i radial 

 riktning än å föreg. snitt. Antalet af partiets cell-lager är 

 i närheten af medianplanet 9, dess utsträckning derstädes 

 197 p. Dess cellers dimensioner äro i medeltal 22 x 23 fl, 

 äro således mera rundade än i föregående fall. Deras kloro- 

 fyllhalt är ringa. Innanför D följer E, hvars celler hafva 

 en mindre storlek än å snitt 1 (16x11 fi), men i likhet med 

 förhållandet der en radial sträckning. Väggarnes tjocklek 

 har ej undergått någon förändring. Närmast utanför E finnes 

 i snittets mediana del ett färre antal (2 — 3) lager af tunn- 

 väggiga, långsträckta, prosenkymatiska och trånglumiga celler, 

 som utan allt tvifvel motsvara kollenkymet hos föregående 

 art, men hvars kollenkymnatur härstädes ännu är mycket 

 obetydligt utpräglad. Partiets mäktighet uppgår till en 

 30 [.i, cellernas storlek till 10 x 10 [i. 



De olikheter uti de särskilda väf nådernas utbildning, 

 hvilka framträda å olika höjdregioner hos bladet, äro till sina 

 grunddrag likartade med dem, som visade sig hos C. alpina. 

 Detta gäller i synnerhet om partierna A, B, D och E. Uti 

 en del detaljer, såsom t. ex. att antalet cell-lager hos samma 

 väfnadsparti ökas starkare hos den ena arten än hos den 

 andra, kunna de båda arterna vara olika, men sjelfva grund- 

 principen uti de inträdda förändringarne är densamma. Det 

 bladparti, h vilket, såsom vi redan sett, uppträder temligen 



