BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. NIO 3. 45 



lacuneux), den öfriga delen deremot af »parenchyme dense 

 arrondK Men för denna åtskillnad finnes enligt min erfaren- 

 het ingen giltig grund, ty hela assimilationsväfnaden har 

 samma beskaffenhet nnder hela sin utsträckning och består 

 af celler med temligen löst samband sinsemellan såsom Hg. 34 

 visar. Endast i bladets kant blir föreningen mellan partiets 

 celler något fastare, men intercellularrum saknas dock ej ens 

 här. Större öppningar mellan väfnadens celler förekomma 

 visserligen hufvudsakligen, men dock ej uteslutande, i bladets 

 mäktigare, d. v. s. mediana delar, men kunna dock påträffas i 

 de partier af väfnaden, som äro belägna ganska nära bladets 

 kant. Dessutom afser van Tieghem (37 p. 644), hvars beteck- 

 ningssätt af väf naderna D. tyckes följa, med benämningen 

 >parenchyme lacuneux» närmast den väfnadsform, som vi kalla 

 »svampparenkymv. Och till ett typiskt sådant hör dock ej 

 den assimilerande väfnaden hos ifrågavarande art. 



Äfven här har jag för att utröna de olikheter i bladets 

 byggnad, som framträda i olika regioner af detsamma och 

 som äro en följd af det närmare eller aflägsnare läge, som 

 en dylik har i förhållande till bladets spets, lagt snitt genom 

 20 olika punkter af bladet, med ungefär samma afstånd mellan 

 2:ne närbelägna sådana. Af de 20 snitten höra de 15 första 

 till holkbladet, de 5 återstående till blomfästet. Vid under- 

 sökningen af de efter hvarandra följande snitten finner man 

 nu följande: bladets öfversta partier äro mycket likformigt 

 bygda och sakna förvedade väfnadselement, icke en gång hos 

 kärlen uppträder vedsubstans. Längre nedåt uppträder sådan 

 först i kärlens väggar och i väggarne hos de 1-celliga tri- 

 komer, som utgå från bladets insida. Samtidigt med dess upp- 

 trädande inträder en starkare differentiering mellan bladets 

 olika partier. Först å 6:te snittet visar sig en mycket svag- 

 antydan till det yttre bastbandet, som dock redan å följande 

 snitt framträder med full tydlighet, men ännu är af en ringa 

 utsträckning i radial riktning och endast visar en svag för- 

 vedning. I dessa båda afseenden utvecklas det allt mer och 

 mer till och med det 10:de snittet, derifrån löper det med i det 

 närmaste samma mäktighet i rak riktning ned mot blomfästet, 

 der det upphör. På det 8:de snittet visar sig första gången 

 förvedning hos B:s celler, dock blott i de innersta cellerna 

 uti den vik, som B skjuter in mot det mediana kärlknippet. 

 De förvedade cellernas antal ökas så småningom under väf- 



