30 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



stora parti af blomfästet kan dock uppdelas i 3:ne zoner, som 

 allesammans äro af ungefär lika mäktighet: den yttre af 

 dessa består af på tvärsnitt ungefär runda, på längdsnitt 

 dorsiventralt sträckta celler, som äro temligen fattiga på 

 klorofyll. Största rikedomen på sådant har den zon, som 

 loljer på denna närmast inåt och som ligger i nivå med det 

 median a kärlknippet. Den består af på tvärsnitt tången tialt 

 sträckta, på längdsnitt i organets längdriktning utdragna 

 celler. Af likadana celler består älven den 3:dje och innerst 

 belägna zonen, men den är mindre rik på klorofyll, och cellerna 

 i dess innersta lager äro mer eller mindre tydligt sträckta 

 vinkelrätt (se e å fig. 19) mot ytan af de gropar, som upp- 

 träda på blomfästets insida och som omsluta frukternas nedre 

 del. Blomfästets nedersta del, som gränsar mot korgskaftet, 

 har samma byggnad som under blomstadiet och består således 

 i sin yttre hälft af tunnväggiga, mer eller mindre spolfor- 

 miga och i dorsiventral riktning sträckta celler; den inre 

 hälften utgöres af en klorofyllhaltig lakunös väfnad såsom 

 förut. Af blomfästets kärlsträngar är den mediana kraftigast 

 utvecklad; den ökas i styrka så småningom mot fästets nedre 

 del och har slutligen på gränsen mot korgskaftet 2:ne bast- 

 beläggningar, nämligen en på utsidan af leptomet och en på 

 hadromets utsida,' af hvilka den förra består af större och 

 i mindre grad förvedade celler än den senare. Ursprunget 

 till dessa båda bastbeläggningar torde vara att söka i korg- 

 skaftet, hvars kärlsträngar visa en liknande byggnad, som 

 dock är ännu mera komplicerad (se Hg. 20). Ytsnitt af 

 epidermis å bladets ut- och insida ha ej att uppvisa några 

 förhållanden, som i någon betydlig grad skilja sig från dem, 

 som råda hos de ifrågavarande väfnaderna under blomstadiet. 

 Cellerna hos insidans epidermis uti bladets basdel äro dock 

 något kortare och försedda med tjockare öfre och undre sido- 

 väggar. 



För att hos denna art utröna bladets byggnad på ett 

 större antal höjdregioner har jag undersökt denna på 24 olika 

 punkter, belägna på ungefär lika stort afstånd sinsemellan 

 alltifrån spetsen af holkbladet och nedåt till blomfästets gräns 

 mot korgskaftet. Det första snittet är taget omkr. 1 mm. 

 nedanför bladets spets, de 7 sista snitten höra till blomfästet. 

 Af bladets särskilda väfnadspartier är det i synnerhet det, 

 hvilket betecknats med C, som jag kommer att fästa mig vid 



