BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 5 



ling, samt utbilda organ, som först under det sista skedet, 

 d. v. s. fröspridningsskedet, skola träda i verksamhet. 



Att de florala axlarne efter pollinationen spela en vigtig 

 roll och hvaruti denna till en del består, ha vi förut i kort- 

 het omtalat. Dessutom kan här omnämnas, att de norala 

 axlarne i åtskilliga fall företaga rörelser efter pollinationen. 

 Dessa ha till ändamål att försätta frukten i en ställning, 

 som är mest gynnsam för frönas spridning och groning samt 

 att bringa den i ett skydda dt läge under den tid, hvarunder 

 dess utbildning försiggår. Vattenväxter t. ex. utbilda sina 

 frukter ofta vid bottnen, der de äro bättre skyddade mot våg- 

 svall än vid vattenytan. I detta läge försättas de derigenom, 

 att blomskaftet efter pollinationen drager ihop sig spiral- 

 formigt. I andra fall sjunker hela växten till botten. Hos 

 många växter med lutande blommor förändras blomskaftets 

 ställning efter pollinationen, så att frukten blir upprat, på 

 det att fröna ej må spridas för hastigt och på en gång. 

 Ganska märkvärdiga äro de s. k. geokarpiska växterna så- 

 som Arachis hypogsea, Trifolium subterraneum m. il., hos hvilka 

 fruktämnet efter pollinationen föres ned i marken och der- 

 städes mognar. Egendomliga rörelser hos fruktskaften ha 

 Linaria Cymbalaria (20 Bd 1 p. 49) och Eucnide bartonioides 

 (27) att uppvisa. Dessa utväxa nämligen till en betydlig 

 längd och blifva från att under blomningen ha visat positiv 

 heliotropism negativt heliotropiska; detta för att sprida fröna 

 på skuggiga och för dessas groning lämpliga ställen. 



Af de bladorgan, som uppträda inom växtens florala region, 

 kunna allesammans (ståndarne möjligen undantagna) taga en 

 mer eller mindre vigtig del uti blommans lif efter pollinationen 

 och på grund härutaf undergå förändringar i olika riktning. 

 Att fruktbladen ha att uppvisa förändringar efter pollina- 

 tionen, är ju en gifven sak, eftersom deras uppgift är att ut- 

 bildas till frukt. 



Ståndarne torde sällan ha någon vigtigare roll att spela 

 efter pollinationen; i vissa fall qvar sitta de vissnade och 

 skulle då kunna vara af någon betydelse såsom hindrande 

 insekter att komma till det i utveckling stadda frukt- 

 ämnet. 



Återstå nu blommans hylleblad och högbladen. Dessa 

 kunna hos en del växtformer taga en mer eller mindre vigtig 

 (iel i blommans öden efter pollinationen. Hos andra växters 



