BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. NIO 3. 73 



Af A:s celler har största delen samma hufvudsakliga be- 

 skaffenhet som hos de föregående arterna, men i bladets laterala 

 del visa de ett afvikande förhållande. Här finner man nem- 

 ligen låga och höga celler omvexla med hvarandra, liksom 

 man vid olika hög inställning af mikroskopet finner samma 

 cell än hög än låg. På ett längdsnitt får man förkla- 

 ringen öfver detta förhållande. Ett sådant visar nemligen, 

 att epidermiscellens yttervägg å en pnnkt är starkt utbugtad. 

 hvaremot dess öfriga partier äro plana, så att om således det 

 utbugtade partiet af cellen träffas af snittet, blir den å 

 tvärsnittet hög, träffas deremot de plana delarne af väggen, 

 visar cellen sig låg. Medelstorleken hos väfnadens celler är 

 21 x 19 fi. 



B:s celler äro polygonala, något utdragna i radial rikt- 

 ning, ha en medelstorlek af 26 X 21 fi och en tunn, ungefär 

 1,5 ^ mäktig Yägg. Yäfnaden uppträder uti bladets mediana 

 del i 5 (6) cell-lager, som tillsammans ha en radial utsträck- 

 ning af 130 u. 



C spelar hos ifrågavarande art en temligen obetydlig roll 

 och framträder ej med samma tydlighet som hos flertalet af 

 de föregående arterna. Dess mäktighet kan dock uppgå till 

 65 u i 7 lager af celler. Dessa äro som vanligt små (9 x 10 ja) 

 och försedda med tunna väggar (vanl. 1 /,*). 



D:s största mäktighet uppgår till 55 a uti 4 cell-lager. 

 Cellerna äro rundade eller elliptiska, fyllda med klorofyll och 

 ha en medelstorlek af 14 x 16 \i. Väfnadens innersta skikt 

 är mycket glest i största delen af bladet, i det att rummet 

 närmast utanför insidans epidermis till största delen utgöres 

 af i tangential riktning utsträckta lakuner; blott här och der 

 ser man en och annan klorofyllhaltig cell sträcka sig ända 

 till epidermis. Vänder man sig till längdsnittet, finner man, 

 huru det i själfva verket förhåller sig härmed. Såsom detta 

 visar, utgöras ..cellerna» i väfnadens närmast epidermis belägna 

 skikt ofta endast af utskott, som sträcka sig från de celler, 

 som bilda D:s i egentlig mening innersta lager, till epidermis- 

 cellernas innervägg. I en del fall är det dock hela celler, 

 som bilda bryggor mellan D:s hufvudmassa och epidermis. 



E:s celler äro små (13 x 10 /u), sträckta i radial riktning 

 och försedda med tunna väggar (3, 1 och 1 fx). En del af väf- 

 nadens celler bugtas ut till 1-celliga hår, h vilkas basdel ej 

 ligger i nivå med de öfriga epidermiscellerna, utan tränger 



