74 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



in i D:s innersta skikt och bidrager således till att bilda ett 

 stöd för D -partiets mera täta del. 



Snitt 2. Tvärsnitt genom holkbladets bas (blomstadium). 

 Fig. 54. 



Vid första ögonkastet på detta finner man, att bladets 

 tvärgenomskärning är betydligt större vid basen än i de delar 

 af detsamma, som ligga närmare spetsen. Isynnerhet är det 

 på den radiala tvärgenomskärningen, som ökningen kommer. 

 Denna är här 0,6 6 o mm., således mer än dubbelt så stor som 

 på snitt 1. Bladets bredd deremot har ej ökats på långt när 

 i samma grad som dess tjocklek. Den uppgår nemligen till 

 l,5 5u mm. 



Cellerna hos A äro något starkare utdragna i tangential 

 riktning än å föregående snitt (21 x 25 fi äro deras dimen- 

 sioner). För öfrigt äro de af samma beskaffenhet hos de 

 båda snitten. 



B har uti bladets nedre del ett mera svampartadt utse- 

 ende än den egde i dess mera apikala regioner, derigenom 

 att dess celler ha en betydligt större volym (denna är unge- 

 fär dubbelt så stor i alla riktningar eller 53 x 50 /* i medel- 

 tal) än der, men samma tunna väggar (1,5 /.< ungef. i båda 

 fallen). Af ven väf nådens mäktighet uti radial riktning är 

 mycket större än å föregående snitt. Den kan uppgå till 

 320 f.t i 6 lager, och väfnaden bildar således, i det allra när- 

 maste, bladets halfva del. 



C bildar här liksom å föregående snitt ej något från de 

 närgränsande väfnaderna skarpt markeradt parti. Det tycks 

 egentligen uppträda i kär] strängarnes närhet. Dess celler äro 

 ej obetydligt större än å föregående snitt (21 x 16 fx) och 

 uppträda uti väfnadens mäktigaste del i 6 skikt uti radial 

 riktning. Partiets mäktighet blir således ungefär dubbelt så 

 stor som förut eller 130 ja. 



Näst B utgör D snittets mäktigaste väfnad. Dess största 

 radiala utsträckning utgör 160 \.i uti 7 lager. Dess celler 

 ha en storlek af 23 x 29 fx. Dess assimilerande funktion är, 

 såsom förut vanligtvis varit fallet uti bladets basdel, ringa 

 pä grund af den obetydliga klorofyllhalt, som den härstädes 

 eger. Innanför D följer ett mindre parti, högst 3 lager starkt, 

 af trånglummiga och på längdsnitt långsträckta celler. Detta 

 parti motsvarar det kollenkym, som hos en del af de före- 

 gående arterna uppträdt a samma ställe. Men här tycks 



