84 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



liar liksom der af ofärgade celler, hvilka dock nu äro försedda 

 med fastare väggar än under blomstadiet. Tjockleken hos 

 dessa uppgår till 3 //. Hos väfnadens öfriga partier går den 

 ej till mer än 1,5 f.i. Af ven å längdsnittet förefinnes en 

 skilnad mellan de celler, som bilda ifrågavarande parti, och 

 dem, som utgöra hufvudmassans återstående del. De förra 

 äro nem ligen betydligt starkare utdragna i bladets längd- 

 riktning äti de senare. Ett dylikt förhållande eger rum äfven 

 under blomstadiet. Från denna del utgår i riktning mot bla- 

 dets kant och bildande dettas midtelskikt ett band, som lika- 

 ledes består af celler med helt och hållet eller i det allra 

 närmaste ofärgadt innehåll. Detta åtskiljer liksom på 1 tvenne 

 med klorofyll fyllda cellskikt, af hvilka det yttersta har en 

 mäktighet af 2 (3) cell-lager. Det innersta är något kraftigare 

 och har i närheten af det mediana kärlknippet en mäktighet 

 af 6 cell-lager. Mellanskiktets största mäktighet är 4 cell- 

 lager. De båda skikten, som hysa klorofyll, ha här en lika- 

 dan utsträckning som på 1 och liksom på detta fyller det 

 inre skiktet upp rummet mellan insidans epidermis och det 

 mediana kärlknippets inre gräns. Epidermiscellerna å bladets 

 insida äro något mer tangentialt sträckta (16 x 18 ju) och för- 

 sedda med något tjockare väggar (7, 2 och 1,5 //) än på 1. 

 Men för öfrigt ha de samma beskaffenhet som på detta. 



De största förändringarne, som egt rum uti bladets bygg- 

 nad efter blomningen, visa sig hos kärlknippena och i all 

 synnerhet hos det, som ligger i bladets medianplan. Dettas 

 bastdel var under blomstadiet pä sin utsida begränsadt af 

 ett stränglikt väfnadsparti, hvilket vi då betecknade såsom 

 kambium, men som nu får betecknas såsom bast på grund af 

 den likformiga förtjockningen hos dess cellväggar, dessas stora 

 tjocklek (denna uppgår till 5,7 5 fi) och den för bastceller karak- 

 teristiska långsträckta formen, oaktadt man hos dem ej kan 

 varseblifva någon förvedning. Äfven uti kärlknippets hadrom- 

 del påträffas mellan kärlen bast- eller såsom de här skulle 

 heta librif ormceller i ej obetydlig mängd. Hos en del laterala 

 kärlknippen är veddelen likaledes ganska starkt utvecklad. 



Snitt 4. Tvärsnitt genom holkbladets bas (fruktstadium). 

 Fig. 61. 



Liksom snitt 3 i mycket erinrade om snitt 1, så påminner 

 snitt 4 i många afseenden om snitt 2. Likheten mellan de 

 båda senare består företrädesvis deruti, att de till största delen 



