86 ELIASS0N, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



som det ofvan nämda bastbandet når och till och med något 

 längre nt mot kanten, ha de karakteren af bastceller och upp- 

 träda liksom dessa med förvedade väggar; i bladets laterala 

 del likna de mera vanliga epidermisceller. 



Utanför det median a kärlknippets leptom finnes härstädes 

 liksom å föregående snitt en baststräng. Denna har en radial 

 mäktighet af 60 f< i 6 cell-lager. Cellernas storlek är 10x12 

 ju-, deras väggar äro något tunnare än på bladets halfva höjd 

 (väggens tjocklek går ej upp till mer än 4,5 [a) och visa 

 liksom der ej någon förvedning. Kärlknippets veddel har ej 

 så kraftig utbildning som längre upp i bladet. Dess insida 

 tycks vara försedd med en leptombeläggning. 



De olikheter uti bladets byggnad, som visa sig inom dess 

 olika höjdregioner, äro desamma som under blomstadiet. Den 

 enda nyheten för fruktstadiet är förekomsten af bast. Detta 

 uppträder, såsom vi sett, å tvenne ställen inom bladet, nem- 

 ligen dels uti det mediana kärlknippet, dels straxt utanför 

 insidans epidermis. A sistnämnda ställe förhåller det sig på 

 alldeles samma sätt som hos föregående arter. Den af me- 

 kaniska celler bestående strängen, som har sin plats utanför 

 det mediana kärlknippets leptom, utgöres i sin öfre del af 

 kambiumartad cellväfnad, som slutligen öfvergår till bast, i 

 det väggarne under strängens lopp nedåt få en likformig och 

 temligen stor tjocklek. Förvedning af dessa synes dock ej 

 uppträda på någon enda punkt af strängen under dess lopp 

 mellan bladets spets och bas. Kraftigaste utbildningen har 

 den på en punkt, som är belägen ett stycke nedanför bladets 

 halfva höjd, h var ef ter den åter af tager i styrka mot bladbasen. 

 Detsamma är förhållandet hos knippets veddel. 



Liksom knippets phloémdel har sin kraftigaste utbildning 

 ett stycke of vanför bladbasen, så är äfven dess xylemdel 

 starkast utvecklad ofvanför denna. Uti den senare uppträda 

 nemligen mekaniska celler med fasta, ja till och med förve- 

 dade väggar. Dessa celler fylla dels upp rummen mellan 

 kärlen, dels bilda de en beläggning på kärlknippets insida. 

 I bladets basdel åter uppträda de med mycket tunna väggar. 



Af den ofvan lemnade beskrifningen framgår, att den 

 förändring, som holkbladen hos ifrågavarande art undergå 

 efter blomningen, ej är särdeles betydande och företrädesvis 

 visar sig i en ökning af volymen hos de celler, som bilda 

 bladet. Märkligt är äfven, att bastet här har en mycket 



