BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 99 



de förvedade väfnadselementernas utbredning inom dessa, så 

 kommer man till följande allmänna resultat: På det första 

 snittet, som är taget på ett afstånd af ungefär 1 mm. 

 frän bladspetsen, påträffas vedsubstans endast hos kärl- 

 väggarne, men redan på nästa snitt — af ståndet mellan 

 tvenne på livarandra följande snitt är vanligen omkring 

 1 mm. — äro cellerna i den mediana delen af bladets 

 par enky ma tiska hufvudväfnad försedda med förvedade väggar 

 (dock ej i de yttersta cell-lagren). I bladets låter ala del cler- 

 emot är det endast de mer eller mindre bastcell-lika cellerna 

 i mjölkkärlens närmaste grannskap, som uppträda med för- 

 vedade väggar. På de följande snitten utbreder sig förvecl- 

 ningen inom den paren kymatiska väfnaden allt längre ut mot 

 bladets kant och insida, så att på det senare stället äfven 

 klorofyllparenkymets celler träffas af densamma och förlora sitt 

 klorofyll. Till slut gränsar det förvedade parenkymet omedel- 

 bart till det inre bastbandet. Första början till detta band 

 visar sig på det 9:de snittet. På de följande till och med 

 det 12:te tilltager det i mäktighet. — Det 13:de snittet är 

 taget genom blomfästet — . De till det mediana kärlknippet 

 hörande baststrängarne äro jämförelsevis obetydliga i bladets 

 öfre del, men få ganska snart en betydlig styrka. På 4:de 

 snittet finner man för första gängen väggarne hos dess 

 celler förvedade. 



Tolpis barbata (L.) GJ-aertn. 



Fig. 66—75. 



Upsala botaniska trädgård den 8 sept. 1891. 



De morfologiska förhållandena, som råda inom denna arts 

 blomkorgar, äro, hvad holkbladen beträffar, i mycket afvikande 

 från dem, som karakterisera de föregående arternas, hvilka i 

 detta afseende varit så godt som likartade. Här finnes lika- 

 ledes tvenne slags holkblad, men dessa äro af två helt olika ty- 

 per. De inre tillhöra samma typ som holkbladen hos de öf- 

 riga arterna och ha i det stora hela samma utseende som hos 

 dem. De tilltaga efter blomningen i fasthet och tjocklek samt 

 trycka sig intill fruktmassan, detta dock endast med sin nedre 

 hälft. Deras öfre del deremot är böjd utåt i en stark båge 

 och ej uppåt såsom förhållandet varit hos de föregående 



