102 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



större än förut (17 x 19 fj). E:s celler ha en storlek af 16 x 11 t u, 

 men i öfriga afseenden äro de af samma beskaffenhet som på 

 föregående snitt. 



Snitt 3. Tvärsnitt genom ett inre holkblads halfva höjd 

 (fruktstadium). Fig. 68. 



Såsom figuren visar, har bladets genomskärning ökats se- 

 dan blomstadiet, ty den utgör nu i medianplanet 0,4 30 mm., 

 ifrån kant till kant l,i?o mm. Men förändringarne, som in- 

 trädt efter blomningen, stanna ej vid detta, utan visa sig 

 äfven i en förändrad beskaffenhet hos flertalet af de väfnader, 

 som uppbygga bladet. 



Redan hos A gifver sig en förändring tillkänna, i det att 

 dess celler undergått en betydlig sträckning i tangential rikt- 

 ning, ty deras dimensioner äro i medeltal 23x40 [i. Tjock- 

 leken hos dess cellväggar är deremot ungefär densamma som 

 förut. Största förändringen har dock det parti, hvilket vi å 

 snitt 1 betecknade såsom C, undergått. Ty detta parti, som 

 derstädes utgjordes af kambium, består nu af bast med tjocka 

 och starkt förvedade cell-väggar. Som det är snittets utan 

 all jämförelse voluminösaste väfnad, så är den inom detsamma 

 inträdda förändringen så mycket mera i ögonen fallande. Det 

 har ungefär samma utbredning som kambiet å snitt 1, men 

 en större mäktighet, som fördelas på ett likaledes ökadt antal 

 cell-lager. Dessa uppgå till 16 med en sammanlagd mäktig- 

 het af 370 ii. Storleken hos dess celler utgör 20x25 fj, tjock- 

 leken hos dessas väggar uppgår till 4,5 /u. 



Väfnaden lemnar ett utmärkt exempel på svårigheten att 

 kunna uppdraga en skarp gräns mellan tvenne i sina fullt 

 typiska former sa väl skilda väfnader som parenkymatiskt 

 och prosenkymatiskt stereom. Dess celler äro nemligen mycket 

 långsträckta — bredden ingår flera gånger i längden — men 

 dessas tvärväggar stå antingen vinkelrätt mot cellens längd- 

 riktning eller ock i en sned, fast föga lutande ställning. Så- 

 dant är förhallandet hos flertalet af väfnadens celler. Men 

 blandadt med dem förekommer ett mindre antal celler af 

 samma beskaffenhet föröfrigt, dock med den för prosenkym- 

 celler karakteristiska, skarpa tillspetsningen af ändarne. 



Genom C:s starka utveckling har B-partiet blifvit trängdt 

 ut mot bladets kant, dess radiala utsträckning har minskats, 

 ty dess största mäktighet går ej öfver 2 cell-lager. Af samma 

 anledning har D blifvit trängd mot bladets insida. Cell-lag- 



