104 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



kant. Men som den förra delen af C här har en starkare 

 utveckling än på 2, så blir följden den, att bastbandet får sitt 

 läge närmare bladets kant än livad förhållandet var på blom- 

 stadiet. Bandets mäktighet uppgår till 78 fi uti 7 lager af 

 celler, hvilka senare ha en storlek af 11x11 /li och en Yägg 

 af 5,7 5 /t/:s tjocklek. 



B-partiet har en obetydlig utsträckning, inklämdt som det 

 är mellan det nyss omnämda bastbandet och epidermis, som 

 bekläder bladets utsida. Dess mäktighet torde knappast uppgå 

 till mer än 2:ne cell-lager. 



D-partiet liar att uppvisa ett egendomligt förhållande, 

 som framträder ej blott derutinnan, att dess celler helt och 

 hållet sakna klorofyll, utan äfven och företrädesvis derigenom, 

 att väggarne hos dem äro kollenkymatiskt förtjockade. 

 Der dessa äro som mäktigast, ha de en tjocklek af 5,7 5 få. 

 Partiet har en maximal mäktighet af 185 /li på 10 cell-lager. 

 Dess cellers storlek utgör i medeltal 18x15 [i. Af ett dorsi- 

 ventralt längdsnitt genom bladets nedre del framgår, att den 

 nu framställda förändringen inom D-partiet tager sin början 

 först långt ned uti bladet och äfvenledes är ganska plötslig. 



Afven E är utmärkt genom ett egendomligt förhållande. 

 De celler, som bilda väfnadens mediana del, ha ett kollen- 

 kymatiskt utseende liksom cellerna hos det utanför liggande 

 D-partiet. Cell-väggarne inom denna del af väfnaden äro 

 oförvedade och innerväggens tjocklek är lika stor som ytter- 

 väggens eller 4,5 ( «. Sidoväggarne äro tunna. På sidorna om 

 detta mediana parti få väfnadens celler ett helt annat utseende. 

 Deras väggar förvedas. Utaf dem uppträder ytterväggen 

 med en betydlig tjocklek (7 u), under det att de båda andra 

 slagen väggar förblifva tunna, i det deras tjocklek ej uppgår 

 till mera än 1,5 ,u. 



Holkbladen hos ifrågavarande art skilja sig från de öf- 

 riga arternas genom det förhållandet, att förvedade väfnads- 

 partier finnas pa en ovanligt högt belägen region. Redan å 

 ett snitt, som är taget på ett af stånd af ungefär 1 mm. från 

 bladspetsen, ha de yttersta cell-lagren i C-partiets mediana 

 del tydligt förvedade cellväggar. Inom den del af bladet, 

 som representeras af ifrågavarande snitt, har C en obetydlig 

 utbredning, men denna ökas nedåt till ganska hastigt i såväl 

 radial som tangential riktning. Samtidigt härmed utbreder 

 sig äfven förvedningen hos dess celler, så att på det 4:de 



