114 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



hållandet under blomstadiet. Vid fruktmognaden har för- 

 hållandet mellan bladets tjocklek uti de ifrågavarande höjd- 

 regionerna ändrats något derigenom, att relativt taget den 

 efter blomningen inträdda förändringen uti tjocklek är större 

 å holkbladets halfva höjd än i dess basdel. C. rubra och H. 

 cretica tyckas bilda ett undantag, hos dem tillväxer holk- 

 bladet uti tjocklek med ungefär samma styrka uti de båda 

 ofvannämda höjdregionerna. 



Tillväxten uti tjocklek å motsvarande punkt är ganska 

 olika hos olika arter. Så t. ex. är hos C. alpina holkbladet å 

 sin halfva höjd vid fruktmognaden tre gånger så tjockt som 

 vid blomningen; hos C. foetida förhålla sig motsvarande 

 dimensioner som 2,3 : 1, hos C. aspera, C. pulchra, T. hirta 

 och H. cretica ungefär som 2:1, hos de öfriga är förhållandet 

 ungefär som 1,5 : 1. Uti bladets basaldel ökas tjockleken såsom 

 förut anmärkts i mindre grad än å dess halfva höjd. Hos 

 C. alpina och H. cretica, hvilkas holkblad uti sin nedre del 

 ha en kraftigare tillväxt uti tjocklek än de öfriga arternas, 

 förhåller sig tjockleken under blom- och fruktstadiet som 

 1:2; hos C. foetida, C. rubra, C. pulchra är motsvarande för- 

 hållande ungeför som 1:1,5; hos C. Dioscoridis, C. aspera, P. 

 pauciflora och T. hirta är holkbladets tillväxt uti tjocklek i 

 sin nedre del efter blomningen så godt som ingen. De yttre 

 holkbladen hos T. barbata visa den egendomligheten, att deras 

 tillväxt uti tjocklek försiggår med större styrka uti deras 

 bas än å deras halfva höjd. A den förra punkten förhåller 

 sig bladets tjocklek å dess blom- och fruktstadium som 1 : 1,8, 

 å halfva bladhöjden deremot som 1 : 1,3. 



Uti holkbladets bredd vexla äfvenledes förhållandena 

 under dess båda utvecklingsstadier, men det tyckes dock 

 vara en stående regel, att förändringarne härutinnan ej 

 gå så långt som vexlingarne i dess tjocklek. Ett gemen- 

 samt drag är, att holkbladets bredd uti dess basaldel och å 

 dess halfva höjd stå i ett helt annat förhållande till h var- 

 andra än hvad dess tjocklek gör å dessa båda punkter. I 

 allmänhet har väl bladet en större bredd uti sin basdel än å 

 sin halfva höjd, men stundom kan dock förhållandet vara 

 omvändt. Ty bladets bredd är i högsta grad beroende af bredden 

 på dess vingkant. Denna kan vara mycket olika bred hos olika 

 blad och äfvenledes sträcka sig längre nedåt hos en del blad 

 än hos andra. Följden häraf blir den, att det är förenadt 



