BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 117 



vecklingsstadier å motsvarande punkter är ungefär det- 

 samma som mellan cellernas tangentiala genomskärning pä 

 samma bladhöj d under de båda stadierna af holkbladets 

 utveckling. 1 Hvad kan orsaken vara till A-cellernas starka 

 utsträckning i radial riktning hos ifrågavarande art? Figu- 

 rerna skulle kunna gifva oss en förklaring öfver detta för- 

 hållande. Såsom dessa visa, har holkbladets form efter blom- 

 ningen undergått en stor förändring, som framträder särdeles 

 starkt, om man jemför de båda figurerna (31 och 33), som fram- 

 ställa en genomskärning af holkbladets halfva höjd. Från 

 att under blomstadiet hafva varit i det närmaste plant ut- 

 bredda hafva bladets båda sidohälfter vid fruktmognaden blif- 

 vit så starkt inåtböjda, att de nästan beröra hvarandra med 

 sina kanter. Grenom bladkanternas inåtgående rörelse och den 

 samtidigt härmed försiggående volymförstoringen hos den del 

 af bladets massa, som ligger innanför utsidans epidermis sättes 

 sambandet mellan A:s celler i lateral riktning på ett mycket 

 hårdt prof. För att nu förstärka detta, är det mycket lämp- 

 ligt, att beröringsytan mellan dem ökas i utsträckning. På 

 detta sätt torde epidermiscellernas hos arten ifråga starka 

 tillväxt uti radial riktning efter blomningen få en temligen 

 antaglig förklaring. Och å bladets halfva höjd, der denna 

 inåtböjning är starkast, hafva också A:s celler fått en star- 

 kare utsträckning i radial riktning än i bladets bas, der 

 bladformen ej blifvit så mycket förändrad. Denna förklaring 

 räcker nog ej till för alla dylika fall, ty det linnes andra 

 arter såsom C. aspera m. fl., der holkbladens båda sidohälfter 

 äfvenledes, fastän ej så starkt som hos C. foetida, böjts inåt 

 efter blomningen, men som dock ej hafva att uppvisa en dylik 

 stark tillväxt uti radial riktning hos epidermiscellerna å bla- 

 dets yttersida som hos denna, utan der dessas största genom- 

 skärning ligger i tangential riktning. 



A längdsnittet äro A:s celler i allmänhet utdragna i bla- 

 dets längdriktning, så att deras dimensioner i sistnämda rikt- 

 ning äro ungefär lika stora som deras utsträckning i tangen- 

 tial riktning å tvärsnittet. Sedda från ytan hafva A:s celler 

 polygonala konturer och ungefär lika stor utsträckning i alla 

 riktningar. Endast i bladets vingkant har jag påträffat epi- 



1 Att förhållandet skall vara helt och hållet lika, kan man ej gerna 

 vänta sig, ty måtten, som angifva cellernas dimensioner, äro tagna endast 

 från de celler, som uppträda i bladets mediana del. 



