BIHANG TILL K. SV. YET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 119 



saknas klorofyll helt och hållet eller förekommer i allra högsta 

 grad sparsamt. Och denna del är mycket väl skyddad mot 

 intensiv belysning, för det första genom blommorna under 

 blomningen och sedermera under tiden för fruktens utbild- 

 ning derigenom. att holkbladen tryckas tätt intill frukt- 

 samlingen. 



Den rikligare förekomsten af klorofyll i utsidans eller 

 undersidans epidermisceller skulle möjligen kunna vara ett 

 uttryck för växtens sträfvan att till bladets bäst belysta 

 väfnader öfverflytta förmågan att assimilera, ty holkbladets 

 egentliga assimilationsväfnad, hvilken enligt det för bladorgan 

 vanliga förhållandet har sin plats på dessas öfver- eller in- 

 sida, har här ett med afseende på belysningen mycket ogynsamt 

 läge. Äfven den omständigheten, att B -partiet eller den del 

 af bladet, som ligger närmast innanför utsidans epidermis, i 

 många fall är, såsom vi förut sett, försedt med klorofyll, talar 

 för att växten sträfvar efter att förlägga bladets assimilerande 

 funktion till de partier af detsamma, som åtnjuta den bästa 

 belysningen. 



Att A-partiet skulle kunna i någon betydligare grad bi- 

 draga till framkallandet af bladets större volym under frukt- 

 stadiet, kan man ej gerna vänta sig, då det består af ett 

 enda cell-lager och några tangentiala delningar ej uppträda uti 

 detsamma. Alldeles utan inflytande på ökningen af bladets 

 volym är det dock ej. ty dess cellers radiala genomskärning 

 är i allmänhet något större under fruktstadiet än vid blom- 

 ningen. Endast hos C. foetida ökas deras radiala utsträck- 

 ning i någon större grad, är vid fruktmognaden dubbelt 

 så stor som under blomningen; hos öfriga arter är ök- 

 ningen uti nämda riktning betydligt mindre och belöper sig 

 till endast några få u. Hos T. barbata's inre holkblad eger 

 det motsatta förhållandet rum, hos dem hafva A:s celler vid 

 blomningen en större genomskärningsyta i radial riktning än 

 vid fruktmognaden. 



Af epidermala bildningar på bladets utsida märkas tri- 

 komer af flera olika slag. Dessa äro dels glandelhår, som 

 hos C. alpina, foetida och rubra hafva den form, som fig. 15 

 visar, dels större hår, bildade af en stor mängd celler i van- 

 ligtvis flera rader men utan secernerande förmåga. Sådana 

 finnes, förutom hos de tre nyss nämda arterna, hos C. aspera, 

 P. pauciflora och T. hirta. C. alpina, foetida, Dioscoridis, 



