BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. NIO 3. 129 



Jemför man den förändring uti mäktighet, som partiet 

 undergår å bladets halfva höjd, med den, som det har att 

 uppvisa uti bladets bas, så finner man för C-partiet samma 

 förhållande, som utmärkte B-partiet och äfven holk bladet i 

 sin helhet, att dess tillväxt försiggår starkare å det förra än 

 å det senare stället. Och i en del fall finnes en märkvärdig 

 analogi mellan C-partiets och hela holkbladets tillväxt uti 

 tjocklek. Så hos T. barbata. Förhållandet mellan de inre 

 holkbladens tillväxt uti tjocklek å halfva bladhöjden och vid 

 bladbasen är här som 1,5 : 1,3; ökningen af C-partiets volym hos 

 samma holkblad å de båda nämda punkterna förhåller sig som 

 1,8 : 1,5. Hvad de yttre holkbladen beträffar, så är förhållan- 

 det mellan bladets och dess C-partis tillväxt i tjocklek allde- 

 les detsamma eller 1,3 : 1,8. Äfven hos T. hirta förefinnes en 

 dylik öfverensstämmelse. Hos den var förhållandet mellan 

 holkbladens tjocklekstillväxt å deras halfva höjd och i deras 

 basdel som 1,9:1; förhallandet mellan C-partiets volymförök- 

 ning å samma punkter som 1,9:0,9. Hos C. foetida ökas 

 partiets volym i lika hög grad å bladets halfva höjd som uti 

 dess basdel. Hos C. rubra liksom i de yttre holkbladen hos 

 T. barbata är dess tillväxt starkast i den sistnämda bladdelen. 

 Hos H. cretica, hvars holkblad voro utmärkta genom en lik- 

 formig tillväxt uti tjocklek, ökas C-partiet dock starkast a 

 halfva bladhöjden. Hos C. alpina, hvars holkblad å sin halfva 

 höjd under fruktstadiet äro försedda med ett mycket mäktigt 

 C-parti, är ock dettas tillväxt å denna punkt i förhållande 

 till den, som det visar i bladets bas, starkare än hos någon 

 af de öfriga arterna eller som 3,8 : 2. I det inre holkbladet 

 hos T. barbata, hvars basdel utmärkte sig derigenom, att dess 

 C-parti visade något olika beskaffenhet uti bladets mediana 

 och laterala delar, har det smala band, hvilket under såväl 

 blom- som fruktstadiet uppträder såsom bast, på det senare 

 stadiet fått en mäktighet, som är dubbelt större än den, som 

 det egde på blomstadiet. 



Jemför man med hvarandra de mått, som angifva stor- 

 leken af partiets celler på blom- och fruktstadiet, så finner 

 man, att i de flesta fall en förstoring af cellvolymen egt rum 

 sedan blomningen och att detta således utgör en mäktig faktor 

 vid framkallandet af den större mäktighet, som partiet eger 

 vid fruktmognaden, jemförd med den, som visar sig hos det- 

 samma under blomningen. I de flesta fall torde äfvenledes 



9 



