134 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



af cellernas storlek ej synnerligt stor. Någon större tillväxt 

 af densamma kan man ej heller vänta sig, ty i de allra flesta 

 fall har D i sin helhet ej ökat sin volym i någon högre grad. 

 Att någon ökning uti antalet af partiets cell-lager ej egt rum 

 sedan blomningen, tycks framgå deraf, att i en och samma 

 bladregion antalet af dessa är helt och hållet eller i det allra 

 närmaste detsamma under såväl blom- som fruktstadiet. Då 

 holkbladet under sina båda utvecklingsstadier å motsvarande 

 punkter visar en större skillnad uti antalet af de cell-lager, 

 som bilda dess D-parti, såsom förhållandet är t. ex. på bladets 

 halfva höjd hos C. alpina, så kan det ju mycket väl bero på 

 en ren tillfällighet, att det holkblad, hvars byggnad blifvit 

 undersökt under fruktmognaden, kan ha ett större antal cell- 

 lager inom ett visst mindre område, som hos ett annat holk- 

 blad under blomningen är bildadt af ett mindre antal celler. 



I holkbladen hos flertalet af de undersökta arterna finnes 

 på insidan i deras nedre del ett bandlikt väfnadsparti, 

 som består af kollenkymceller med ett mer eller mindre 

 typiskt utseende. Mest typiskt är detta i den del af väfna- 

 den, som gränsar närmast intill insidans epidermis. Deremot 

 består partiets yttre cell-lager, som bilda dess gräns mot 

 holkbladets assimilationsväfnad (D), af celler med tunna och 

 likformigt förtjockade väggar. Af sådana celler utgöres hela 

 partiet hos C. foetida. A längdsnittet äro de långsträckta 

 och försedda med skarpt tillspetsade ändar, således af en tyd- 

 ligt utpräglad prosenkymatisk form. 



Den kollenkymatiska karakteren har det ifrågavarande 

 väfnadspartiet blott under blomstadiet. Vid fruktmognaden 

 är det omvandladt till bast derigenom, att väggarne hos dess 

 celler tilltagit i tjocklek och förvedats. Hos T. hirta och T. 

 barbata saknas kollenkym på blomstadiet; hos dem saknas 

 ock vid fruktmognaden bast på holkbladets insida. Hos C. 

 Dioscoridis är kollenkymbandet föga utbildadt vid blomningen, 

 endast på ett längdsnitt genom bladet finner man i dettas 

 nedersta del just vid dess öfvergång uti blomfästet några få 

 lager kollenkymceller. Vid fruktmognaden har arten dock ett 

 tydligt bastband å holkbladets insida. 



Med afseende på sättet för kollenkym- och sedermera 

 bastbandets uppträdande herrskar någon olikhet mellan de 

 särskilda arterna. Mera sällan såsom hos C. alpina och P. 

 pauciflora sträcker det sig tvärsöfver bladet från dess ena till 



