BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. NIO 3. 139 



vanligen något fastare väggar än på kärlsträng^ns insida, 

 hvars phloénielement stundom äro af ett högst ringa antal. 



På nyss anförda sätt äro kärlsträngarne bygda under 

 blomstadiet. Särdeles tydligt framträder detta hos P. pauci- 

 flora, T. hirta och H. cretica. Under fruktstadiet äro de stor- 

 celliga phloémpartierna omvandlade till bast. Och det är 

 återigen hos de tre ofvannämda arterna, som detta framträder 

 tydligast. Hos de öfriga arterna är det hufvndsakligen å 

 bladets midtelhöjd som kärlsträngarne äro försedda med bast- 

 beläggningar å sin ut- och insida. I bladets bas äro samma 

 partier, som å dess halfva höjd uppträder såsom bast, ofta 

 bildade af celler med tunna väggar. Detta är händelsen 

 isynnerhet ä kärlknippets insida; i dettas yttre beläggning 

 bibehålles bastkarakteren längre nedåt mot bladets bas. 



Den medverkan, som kärlsträngarne kunna hafva uti 

 framkallandet af holkbladets ökade tjocklek vid fruktmogna- 

 den, kan ej vara af någon större betydelse, eftersom de ligga 

 inströdda uti de väfnader, som bilda bladets hufvudmassa och 

 som genom förhöjning af sin mäktighet egentligen framkalla 

 hela bladets ökade volym. Hos H. cretica tilltager dock det 

 mediana kärlknippet rätt betydligt uti omfång efter blom- 

 ningen, hvarvid det isynnerhet är det parti, som utgör moder- 

 väfnaden för den bastbeläggning, som kärlknippet vid frukt- 

 mognaden är försedt med. hvilket visar den största tillväxten 

 uti tjocklek. Denna beror dock ej på en ökning uti antalet 

 af partiets cell-lager, utan på en förstoring af volymen hos 

 de celler, af hvilka dessa utgöras. 



Cichoriaceernas mjölkrör ha ådragit sig anatomernas lifliga 

 uppmärksamhet. Deras byggnad, läge hos växten m. m. ha 

 framställts af åtskilliga författare såsom Hanstein (17), van 

 Tieghem (36 och 38) m. fl. Alla ha funnit det nära samband, 

 hvaruti mjölkrören vanligen stå till kärlsträn gsväfnaden och 

 i all synnerhet till dennas phloémdel. Denna samhörighet 

 kommer mycket tydligt till uttryck äfven hos Cichoriaceernas 

 holkblad. Till sin största mängd äro mjölkkärlen belägna 

 på sjelfva gränsen mellan holkbladens B- och C-partier. 

 Arven här stå de i samband med kärlsträngar, ty sådana upp- 

 träda i ett ganska rikligt antal, men med mycket obetydlig 

 utveckling å C-partiets utsida. Och mjölkkärlets läge i för- 

 hällande till kärlsträngen är sådant, att det bildar dennes 

 yttersta gräns mot B-partiet. Hos de större och mera kraftigt 



