BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. NIO 3. 153 



Men frukternas gradvisa tilltagande i volym är ej den 

 enda faktor, som kan verka så, att holkbladen utsättas för 

 att böjas utåt, hvarigenom sambandet dem emellan skulle 

 blifva temligen löst. Frukten är i de allra flesta fall försedd 

 med en af hårlika bildningar bestående flygapparat, s. k. frö- 

 fjun. Hela fröfj unsmassan bildar en tofs, som skjuter mer 

 eller mindre högt upp öfver holkbladens spetsar. Starkast 

 framträder detta hos Barkhausia-gruppens arter, hos hvilka 

 fröfjunet sitter fästadt på ett skaft, ett s. k. spröt, som utgår 

 från spetsen af den fröbärande delen af frukten. Denna frö- 

 fjunstofs erbjuder ett ganska stort vindfång, så att under 

 stark blåst blifva de holkblad, som ha sin plats å den sida 

 af korgen, som är vänd från vinden, underkastade ett starkt 

 tryck i riktning utåt. Fröfjunstofsens storlek tyckes dock ej 

 ha något inflytande på bastbandens mäktighet. Ty om man 

 jemför med hvarandra C. alpina och C. rubra, så finner man 

 ej någon betydlig skillnad mellan storleken af de båda arter- 

 nas fröfjunstofsar men deremot en rätt stor sådan mellan 

 mäktigheten af deras bastband. Jemför man med hvarandra 

 C. rubra och C. Dioscoridis, så har den förra arten en betyd- 

 ligt större fröfjunstofs än den senare, men deremot är bastets 

 utveckling ungefär lika stark hos båda arterna. 



Xaturen slösar sällan med material, den söker i många 

 fall att med en och samma anordning nå mer än ett ändamål. 

 Denna sats torde gälla äfven för Cichoriaceernas holkblad. Vi 

 hafva här ofvan sökt göra troligt, att ändamålet med det 

 rikliga utbildandet af mekaniska väfnader hos dem skulle 

 vara att under den tid, som fruktens utveckling pågår, hålla 

 holkbladen upprätta och tryckta intill den i utveckling stadda 

 fruktmassan för att lemna denna skydd mot åtskilliga fakto- 

 rer, som kunna inverka mer eller mindre skadligt på densamma. 

 Härvidlag framhölls särskildt för stark vind såsom en sådan. 

 Denna skulle ju lätt, om fruktmassan ej vore omgifven af ett 

 fast hölje, kunna åstadkomma oreda inom densamma, isynner- 

 het som frukterna äro högst obetydligt insänkta i blomfästet 

 och dessutom i sin öfre del försedda med fröfjun, som bildar 

 en stor yta för vinden att verka på. Följden häraf skulle 

 blifva den, att de lätt skulle kunna lösryckas från sitt fäste 

 och utspridas, innan de nått tillräcklig mognad. Men på 

 grund af holkbladens täta sammanslutning äro frukterna väl 

 skyddade äfven mot andra ogynnsamma faktorer än för stark 



