38 H. Wilh. Arnell. 



andra sidan vill dock förf. ej heller biträda den af Prof. Fries 

 uttalade åsigten *), att det ofvan videregionen skulle finnas blott 

 2 årstider, vinter och vår, hvilka omedelbart aflosa hvarandra. 



1 de nedre delarne af lafbältet hinna flera blommande generatio- 

 ner efterträda hvarandra under en vegetationstid, och man kan 

 der ännu ganska tydligt urskilja 4 årstider. En vår, som i 

 dessa trakter, der utvecklingen går så fort, skulle fortvara öfver 



2 månader, är väl äfven allt för lång. Först längre upp, när- 

 mare den eviga snöns gräns, der endast vårens representanter 

 bland fjällväxterna hinna slå ut sina blommor, under det de 

 andra mera senblommande fjällväxterna aldrig hinna till blom- 

 ning, kan man säga, att endast 2 årstider, en lång vinter och 

 en kort vår, finnas. Gå vi ännu längre upp på fjällen, komma 

 vi slutligen, på en för olika ställen inom Skandinavien vexlande 

 höjd öfver hafvet, till den eviga snöns eller den eviga vinterns 

 område. 



I det följande kalendariet hafva först gränserna för de olika 

 perioderna blifvit angifna för olika delar af Skandinavien. I 

 främsta rummet hafva gränserna blifvit angifna för mellersta 

 Skandinavien eller Hernösands-trakten vid omkring 63:dje bredd- 

 graden, emedan genom dessa gränser medeltiden i det närmaste 

 utvisas för perioderna i hela det Skandinaviska låglandet. Sedan 

 hafva gränserna för perioderna vid Upsala, hvars nordliga bredd 

 är 59| grader, angifvits, samt äfven de ungefärliga gränserna för 

 desamma under Skandinaviska halföns sydligaste breddgrad, eller 

 den 56:te. Slutligen hafva, så vidt det varit möjligt, de tider 

 blifvit angifna, under hvilka de serskilda perioderna infalla i 

 Nordlanden under polcirkeln, vid 66% grader nordlig bredd; samt 

 äfven för en period den sannolika gränsen vid Skandinaviens 

 nordligaste punkt på 71:sta breddgraden. 



Genom dessa begränsningar blifva gränserna för perioderna 

 äfven i mellanliggande delar af Skandinavien antydda. I fråga 

 om vinterperiodernas begränsning torde den anmärkningen kunna 

 göras, att snön blifvit allt för mycket tagen i betraktande och 

 isar ne deremot allt för mycket lemnacle utan afseende. Orsaken 

 härtill ligger deruti, att löfmossvegetationens utveckling ganska 

 mycket är beroende af snöförhållandena. Ar marken snöklädd, 

 så är löfmossvegetationen naturligtvis stillastående i sin utveck- 

 ling ; blir marken åter bar, och temperaturen höjer sig det minsta 



') Jfr »Botaniska Utflygter», Leta delen, sid. 311. 



