De Skandinaviska Löfmossornas kalendarium. 41 



sydliga, är marken hela denna tid höljd med snö. Då detta 

 är fallet, är växtligheten stillastående i sin utveckling, och 

 bland mossorna hafva vi således inga, som då under denna tid 

 utveckla mogna frukter. Emellertid hafva ganska många löf- 

 mossor före vinterns inträdande så långt utvecklade frukter, att 

 dessa vid första blidväder fullt mogna och fälla sina lock eller 

 affalla. Dessa utmärka genom sin fulla mognad denna period, 

 då under densamma blidväder inträffar och snön försvinner, hvil- 

 ket, såsom vi ofvan sagt, ofta kan inträffa i södra Skandinavien. 

 Ibland de pleurokarpiska mossorna kunna endast Hypna Crista ca- 

 strensis och purum normalt fälla locken under denna tid. Dessutom 

 börjar nu Pylaisia fålla locken och i de sydligaste delarne af 

 Skandinavien stundom en och annan (t. ex. Thujidium tama- 

 riscinum), som enligt regeln tillhör Såningstiden . Ganska många 

 akrokarpiska mcssor tillhöra deremot perioden, och äro dessa ute- 

 slutande jordmossor, af hvilka de flesta redan under de 2 sista 

 perioderna af det föregående året, åtminstone vid pressning, 

 kunde fälla locken. Sådana jordmossor äro: Pogonata urnigerum 

 och capillare, Catharineae, Brya uliginosum, pallens, purpurasceus, 

 arcticum (och Brownii?), Tortulae fallax, recurvifolia, unguiculata, 

 aloides, ambigua, stellata och brevirostris, Trichostoma tophaceum 

 och rigidulum, Leptotrichum tortile f$ pusillum, Pottiae Starkei och 

 truncata, Dicranellae, Dichodontium samt Gymnostomum squarro- 

 sum. Nästan alla dessa jordmossor bibehålla dock ofta locken 

 äfven in i nästa period. 



II. Sid vintern eller Tövädersperioden (Mensis regelationis L.) 

 börjar vid Hernösand omkring den 1 April med skar bild ningen, 

 hvilken utvisar, att snöns herravälde börjar brytas, och varar 

 till den 1 Maj eller första veckan af Maj, då vanligen blott en- 

 staka snödrifvor finnas qvar, och de första blommorna, alens 

 hängen och blåsipporna, slå ut. I senår, t. ex. 1867, kan 

 slutet framskjutas ända till den 1 Juni, och således periodens 

 slutgräns variera en hel månad. För Upsala angifvas periodens 

 gränser: »från snösmältningens början till flodernas isgång» af 

 Linné; »börjar i slutet af Februari och fortfar med mer och min- 

 dre häftiga recidiv af vinter till den 15 — 21 April », enligt Prof . 

 E. Fries. I sydligare delar af Skandinavien slutar perioden tidi- 

 gare. Om nian får döma från talrika exemplar af de små Fissidens- 

 arterna, hvilkas lockfällning infaller på gränsen mellan denna period 

 och den nästa, sä infaller dock slutgränsen liktidigt med Upsala vid 



