De Skandinaviska Löf mossornas kalendarium. 48 



Angströniia och Sphaerangium, saint i slutet Pogonata aloides och 

 uanum, Pottiae intermedia och cavifolia, Fissidens-arterna samt Mi- 

 crobryum. Bland dessa kunna väl Fissidens-arterna vid pressning 

 fälla locken i herbarier äfven under den föregående perioden, 

 men ute i naturen tillhöra de normalt slutet af denna. 



III. Såliillgstideil (Mensis germinationis L.) varar i mel- 

 lersta Skandinavien, eller vid Hernösand, från slutad snösmält- 

 ning i första veckan af Maj till löfsprickningens början omkring 

 den 1 Juni. Vid Upsala börjar perioden vid islossningen om- 

 kring den 15 — 21 April och slutar vid löfsprickningens början 

 omkring den 15 Maj. Sålunda slutar perioden vid Upsala un- 

 gefär 2 veckor förr, än i mellersta Sverige. I de sydligare 

 delarne af Skandinavien både börjar och slutar perioden tidigare. 

 I Skåne kan den till och med börja i slutet af Februari, enligt 

 Prof. Fries, och den slutar der, så vidt clet kan dömas af det 

 knapphändiga material, som förefinnes, vanligen efter midten af 

 April, troligen omkring den 20. I de nordligare delarne af 

 Skandinavien både börjar och slutar i vanliga fall perioden senare, 

 än i den mellersta delen, dock felas material för att kunna 

 bestämdt angifva gränserna för något nordligare ställe, än Hernö- 

 sand. Denna periods gränser kunna vara ganska vexlande och 

 äro, isynnerhet utefter Skandinaviens ostkust, beroende på de 

 olika isförhållandena i de skilda, större vattensamlingar, som stöta 

 till dess kuster. Vid Gefle börjar sålunda denna period, relativt 

 till sitt ringa afstånd från Upsala, vanligen temligen mycket 

 senare, än på sistnämda ställe, hvilket har sin orsak deruti, 

 att Gefle ligger vid Bottniska viken, hvars vanlige i längre qvar- 

 liggande is försenar våren i dess framtågande mot norden. 

 Vid de serskilda hafven kan dessutom, genom drifisens af vin- 

 darne beroende längre qvardröjande under olika år vid olika delar 

 af kusterna, vårens framtågande under olika år visa ganska stora 

 olikheter. Hopas mycken drifis vid någon del af kusten, så af- 

 kyles naturligtvis derigenom luften, och våren försenas der i sitt 

 framtågande. På detta sätt kan genom hafsisens hopande vid de 

 sydliga hafskusterna våren der så försenas, att på långt nord- 

 ligare ställen växtligheten liktidigt hinner till större utveckling, 

 än på de sydligare, som omgifvas af hafsisen. 



Blomning. Ännu är det för kallt för mossorna att mera 

 allmänt börja blomma, hvarföre äfven endast få under denna tid 

 blommande arter finnas, ännu färre, än fanerogamfloran har att 



