12 H. Wilh. Arnell. 



Cynodontia hinna dock de äldre hanblommorna närmast under 

 honblommorna ej till mognad, förrän de ofvan dem stående yngre 

 honblommorna redan äro mycket öfVermogna. I synnerhet synes 

 en sådan protogyni va ca normal hos Orthotricha. Hos de mo- 

 noika pleurokarpiska mossorna förefinnes af samma anledning en 

 blomutveckling i descendental rigtning, i stället för att organer 

 i vanliga fall bruka utvecklas i akropetal rigtning. Arets han- 

 blommor äro normalt belägna of vanför årets honblommor hos de 

 pleurokarpiska mossorna, men för att hanblommorna skola hinna 

 till mognad samtidigt med honblommorna, måste de anläggas långt 

 före dessa senare. Sålunda framträda de öfre hanblommorna helt 

 tydligt, dock sinsemellan liktidigt, innan det ännu synes något 

 spår af de sedan längre ned sinsemellan liktidigt framträdande 

 honblommorna. Härigenom äro ofta exemplar med unga hanblommor 

 vilseledande, när det är fråga om att bestämma könsförhållandet. 

 Då man ej ser något spår af honblommor, kan man blifva för- 

 ledd att tro, det mossan är dioik. De unga antheridierna äro 

 ofärgade, eller hafva cle en grön anstrykning. Mera sällan felslå 

 antheridierna och få redan i unga blommor en vilseledande brun 

 färgning, såsom t. ex. synes af förfrs iakttagelser på Hypnum 

 giganteum m. fl. 



Vid öfvermognad få antheridierna deremot så hastigt ett viss- 

 nadt utseende, att man från dem ej alls kan sluta till blommor- 

 nas relativa ålder, utan endast dertill, att blomningen är slutad. 

 Man kan ej på öfvermogna antheridier se, om de tillhöra en 

 årets blomma eller någon blomma från de föregående åren. I 

 en blomma med föga olikgamla antheridier kunna vid blomningen 

 härigenom dessa få utseende af att vara mycket olikgamla. De 

 ännu fulla eller under tömning varande antheridierna äro friska 

 och färgade, under det de fullt tömda redan äro bruna eller vio- 

 letta samt synas vissnade och gamla. 



Öfvergå vi till honblommorna och arkegonierna för att se 

 efter, hvilka upplysningar de kunna lemna utom den egentliga 

 blomningstiden, så finna vi först, att unga arkegonier alltid hän- 

 visa på en snart förestående blomning. Vi hafva nemligen redan 

 förut visat, att arkegonierna behöfva en mycket kortare tid för 

 sin utveckling, än antheridierna. De öfvermogna arkegonierna 

 äro länge upplysande om den ungefärliga tidrymd, som kan hafva 

 förflutit sedan blomningen. De obefruktade afvissna nemligen ej 

 så hastigt och på en gång, som antheridierna göra, utan afviss- 

 nandet sker så småningom, så atfc man ofta flera månader efter 



