De Skandinaviska Löfmossornas kalendarium. 1 1 



fall visa dock arkegouierna snart genom sin vissnade hals och 

 genom sin småningom allt längre nedåt buken sig sträckande 

 mörkare färgning, att de äro öfvermogna. 



ÄfVen från unga eller gamla blommor kan man dock sluta 

 till blomningstiden och blir man ofta tvungen att begagna sig 

 endast af sådana, då det för handen varande undersöknings- 

 materialet ej har just mogna blommor. Unga eller gamla blom- 

 mor äro dessutom ofta goda hänvisare till den tid, på hvilken 

 man kan finna fullt utvecklade sådana. Dock måste de med 

 försigtighet användas, emedan man eljest lätt kan af dem blifva 

 vilseledd. 



Fästa vi oss först vid hanblommoriia och vid antheridierna 

 i de samkönade blommorna, så äro de genom den långa tid, under 

 hvilken antheridierna före blomningen äro tydligt utvecklade, goda 

 häntydare på en förestående blomning. Huru långt aflägsen blom- 

 ningstiden är, kan man dock ej af unga antheridier döma. Man 

 kan ofta blifva narrad att antaga blomningstiden såsom alltför 

 nära förestående, derigenom att antheridierna så långt före blom- 

 ningen äro utvecklade. Antheridierna kunna nemligen vara fullt 

 tydligt utvecklade redan liera månader före blomningen och undergå, 

 åtminstone till det yttre, inga väsendtliga förändringar, utan för- 

 blifva hela tiden ända till blomningen sig lika. Sålunda kunna 

 vi finna redan i Maj hanblommor med utvecklade och tydliga an- 

 theridier hos t. ex. sumphypna och Hypnum Crista castrensis, 

 hos hvilka dock antheridierna blifva mogna först i Augusti. Hos 

 mossor, som blomma tidigt på våren, äro hanblommorna redan 

 på senhösten försedda med tydliga antheridier; så var det t. ex. 

 fallet med Leptotrichum flexicaule i Ner. f|72. Arkegouierna 

 behöfva ej så lång utvecklings-tid, som antheridierna. En följd 

 häraf blir det, att i samkönade blommor antheridierna blifva 

 synliga långt före arkegonierna, hvarigenom man lätt kan för- 

 ledas att tro, att unga samkönade blommor äro enkönade. Så 

 t. ex. voro hos Mnium cuspidatum i unga blommor blott anthe- 

 ridier synliga på exemplar från Upsala ^70, Angml. §69, Södml. 

 §69 och ÖG. ^70. Uti den omständigheten, att antheridierna 

 behöfva en mycket längre tid än arkegouierna för sin utveckling, 

 finna vi äfven en naturlig förklaring derpå, att hanblommorna 

 alltid äro belägna under honblommorna hos de akrokarpiska mos- 

 sorna. Hanblommorna måste nemligen anläggas före honblommor- 

 na för att hinna utveckla sig, så att de blifva mogna samtidigt 

 med honblommorna. Hos några mossor t. ex. Orthotricha och 



