32 



en bestämd förtjockning af dess basaldel, finnes äfven här. Den 

 långa och smala vaginulan, som på tvärsnitt visar blott 2:ne cell- 

 skikt, sent utbildad, sannolikt genom några basifugala delningar från 

 epigonets bildningsmeristem. Epigonet eljest som hos Funaria, brist- 

 ningen som hos denna — att döma efter bristningszonens utseende 



— fallande i bildningsmeristemet. Foten tränger mindre djupt in i 

 stammen. Stammens yttre celler utan väggförtjockningar. Stora 

 stärkelsekorn i riklig mängd i stammens celler och i vaginulans 

 celler. Fotens spets afrundad. 



På grund af den långa vaginulan ha vi uppfört denna form 

 som särskild typ. Detta är dock blott tillsvidare. Släktskapen mel- 

 lan Funaria och Physcomitrium torde vara tydlig nog. 



Fig. 10 och 11 yngre och äldre arkegon. Man ser genom 

 jämförelse mellan de bägge figurerna, att arkegonets celler sträcka 

 sig något. I fig. 11 visa arkegonets celler redan förtjockade och 

 brunfärgade väggar. 



Fig. 12. Epigon med embryo. Man märker uppsvallningen 

 i epigonets nedre del. Hos embryot kan collum urskiljas från den 

 egentliga kapseln. 



Fig. 13. Längdsnitt, visande vaginulan, afskurna blad och fo- 

 tens insänkning i stammen. 



Fig. 14 och 15. Tvärsnitt och längdsnitt. Beteckningssätt som 

 i det föregående. I haustoriecellskiktet synas väggarne mycket tjocka; 

 dock urskiljes hos dem en inre del af protoplasmatisk beskaffenhet 



— streckad på figuren — och en yttre, af cellulosa. 



Typ IV. 



Epigonet utbildas från ett lokalt begränsadt meristem på grän- 

 sen mellan arkegonbuk och arkegonskaft. Arkegonskaftet tillväxer 

 i längd och tjocklek, allt under det sporofytens fot nedtränger i det. 

 Arkegonskaftet bildar vaginulan, det är alltjämt individualiseradt från 

 det, visserligen genom tillskott från arkegonskaftet, förstorade arke- 

 gonet. Epigonet består således tydligt af två olikartade delar. 



Pottia, Phascum, Dicranum. 



Pottia truncata. 



Denna mossa förekommer på hösten med sporogon i alla ut- 

 vecklingsstadier. Perichetialblad föga förstorade, lika de vanliga bla- 



