35 



Mniu m cnspidatum . 



Sporogon i utveckling under våren. Perichetialbladen längre 

 än de vegetativa bladen, ej fast sammanslutande. Arkegonet tillväxer 

 först en tid och blir långsträckt till formen, det öfvergår jämnt i 

 den senare bildade epigondelen. Epigonets mössdel strutformig. Epi- 

 gonets yttre celler få snart fasta brunfärgade väggar. Bristning tidig. 

 Foten grof, cylindrisk, med rundad spetsdel af tunnväggigare celler. 

 Haustoriecellskiktet kraftigt utveckladt, parenkymmanteln af flere 

 skikt stora celler, rikligt stärkelseförande. Centralsträng kraftig. 

 Vaginula med ett tvåskiktigt barklager af celler med förtjockade 

 starkt brunfärgade väggar. Hennes inre celler näringsförande, stärkelse 

 längre ut, fett och ägghviteämnen företrädesvis närmare foten. 



Fig. 32. Arkegon som något tillväxt. 



Fig. 33. Epigon. 



Fig. 34. Tvärsnitt genom fot och vaginula. 



Aulacomnium palustre. 



Sporogon i utveckling under försommaren. Perichetiaiblad 

 något längre än de vegetativa bladen, men föga olika dem. Epigon 

 som föregående. Yaginula och fot oftast krökta. Foten tjockare på 

 midten. Dess centralsträng mycket kraftig. 



Fig. 35. Ungt epigon. 



Fig. 36. Yaginula och fot i längdsnitt. Yaginulan på sin 

 nedre del med aborterade arkegon. 



Fig. 37. Tvärsnitt genom fot och vaginula. Man ser den på 

 det (tämligen sena) stadium, som figuren föreställer, uppträdande 

 skyddskidan (enl. Haberlandts tolkning). 



Philonotis fontana. 



Sporogon i utveckling under försommaren. Perichetiaiblad 

 långa. Epigonets öfre del strutformig. Yaginula ej synnerligt lång T 

 på midten tjockare. Foten med en afsatt spetsdel af tunnväggigare 

 celler, dess centralsträng kraftig. 



Fig. 38. Epigon. 



Fig. 39. Längdsnitt genom fot och vaginula. Aborterade 

 arkegon. 



Fig. 40, 41. Tvärsnitt och längdsnitt genom fot och vaginula. 



