36 



Bartrafnia crispa. 



Sporogon i utveckling under våren, den öfriga delen af året 

 mogna sporogon. Perichetialblad obetydliga. Epigon har jag ej 

 iakttagit. Yaginula kort. Foten går något in i den bladbärande 

 stammen. Centralsträngen i foten svag. Bartramia lefver i klipp- 

 skrefvor i motsats till föregående arter, som lefva på fuktiga ställen. 

 I korrelation härtill är setan kortare och centralsträngen reducerad. 



Fig. 42. Längdsnitt genom fot och vaginula. 



Fig. 43. Längdsnitt genom fot och vaginula vid fotens spets. 

 Man ser huru haustoriecellskiktet upphör och endast tunnväggiga 

 nästan innehållslösa celler vidtaga. 



Fig. 44 och 45. Tvärsnitt och längdsnitt genom fot och vagi- 

 nula. Man jämföre centralsträngen hos denna och föregående. 



Typ VI. 



Hela arkegonskaftet sammansmälter tidigt med arkegonet till 

 ett enhetligt, jämntjockt epigon, som tillväxer genom ett åt tvänne 

 riktningar, uppåt och nedåt, arbetande meristem. Bristningen inträffar 

 tidigt. Förbindelsen mellan sporofyt och gamofyt tämligen lös. 



Polytrichum, Pogonatum. — Ceratodon. 



Po ly trichum juniperim om . 



Sporogon i utveckling under våren, sensommaren, hösten och 

 vintern, mindre vanligt under högsommaren. Perichetialblad uppåt- 

 riktade, hopstående i kanten, hinnartade. Epigon långsträckt — dess 

 öfversta del utvecklande de bekanta håren — på midten efter en 

 sträcka med mycket tunn Yägg. Bristningen sker på denna sträcka 

 högt upp på epigonet, tämligen oregelbundet. Vaginulan därigenom 

 uppåt upphörande med en lång, hinnaktig del. Yaginulan lång, 

 nästan cylindrisk, nedåt dock allt tjockare. Foten långsträckt, nedtill 

 tillspetsad. Yaginulan har ett barklager af på olika höjd olika antal 

 cellskikt med brunfärgade cellväggar. Därinnanför består den af 

 något sträckta, på tvärsnitt rundade celler, förande kloroplaster och 

 stärkelse. Foten efter större delen af sin längd blott löst liggande 

 mot vaginulans inre celler, eller skild från dem genom en hålighet. 

 De yttersta cellskikten i foten af smalare celler, liknande vaginulans 

 parenkymceller, dock tjockväggigare. Längre inåt äro fotens celler 



