43 



omkring setan, men äfven uppåt epigonets väggar. Yid intorkning 

 hopfaller epigonet, men vid vattentillförsel sväller det starkt ut, och 

 man kan se, huru då vattnet stiger äfven i håligheten i epigonet till 

 någon höjd rundt om setan. Detta kan förklaras så, att då cellerna 

 i vattenväfnaden på insidan af epigonets vägg genom sina ökade 

 turgor vid vattentillförseln utspänna epigonet, en luftförtunning i 

 dettas hålighet uppstår, till följd af h vilken vatten prässas upp från 

 den underliggande väfnaden. Yattenförrådet blir härigenom större 

 än det begränsade inom vattenväfnaden. Här föreligger alltså en 

 organisation för förseende af den unga sporofyten med vatten. Då 

 Encalypta vulgaris växer på lös sandmark, synes denna organisation 

 vara ökologiskt af värde. Yi föreställa oss, att denna organisation 

 icke behöfver antagas ha uppkommit direkt för ändamålet redan från 

 början, utan att vattenreservoiren utbildats kring den genom embryots 

 näringsupptagande utbildade hålighet, vi omnämnt i det föregående, 

 särskildt hos Funaria och Phascum, och att alltså från början vatten- 

 förekomsten varit ett bifenomen. 



Yid epigonets bristning stannar en del af detsamma som en 

 utbredd disk, som kröner vaginulan. Yaginulan är föröfrigt bildad 

 från receptaklet, till sin form långsträckt cylindrisk, och bär på 

 sidorna förtorkade arkegon. Den har ytterst en betäckning af mindre 

 celler med förtjockade väggar, innanför dessa förekomma större 

 pelarlika celler, som innehålla kloroplaster och stärkelse och som 

 slutligen få väggarne brunfärgade, sedan cellernas innehåll tömts. 

 Närmast intill foten ligga 2 — 3 af tunnväggiga celler, som föra ägg- 

 hviteämnen och fett, uppbyggda cellskikt. Foten cylindrisk, tränger 

 ej genom vaginulan. Dess haustorieceller radiärt sträckta, parenkym- 

 manteln väl utvecklad. Centralsträng enkel. 



Fig. 84. Fertilt och sterilt arkegon. 



Fig. 85. Epigon. Dess öfre del bildas af arkegonet, som dock 

 nu nått sin fulla storlek. Arkegonskaftet har tillväxt redan nu rätt 

 betydligt. Yid sidan af epigonet ett annat, som dock ej vidare 

 utvecklats. 



Fig. 86. Epigon fullt utbildadt. Yid dess bas sterila arkegon. 

 Bladslidor antydda genom de korsande strecken. 



Fig. 87. Snitt genom äldre epigon. Yaginulan är nu äfven 

 utbildad, ehuru ej fullständigt; man ser på dess sidor förtorkade 

 arkegon. Inom epigonet synes vattenväfnadens utbredning angifven 

 genom streckning. Omkring setan synas hopfallna rester af tömda celler. 



