44 



Fig. 88. Del af det i föregående fig. afbildade snittet vid 

 vattenväf nådens undre gräns. Under vatten väf nåden kommer ett 

 klorofyllrikt cellslag; vi ha angifvit kloroplasterna med ringar. Vagi- 

 nulan bär på sidan arkegon. 



Fig. 89. Efter bristningen kan ses calyptra mitralis, tabus 

 vaginalis (resterna af epigonets inre celler), samt vaginulan med 

 sin disk. 



Fig. 90. Tvärsnitt genom fot och vaginula. 



Fig. 91. Längsnitt genom desamma. Kloroplaster föreställas 

 af de större ringarne, stärkelsekornen af de mindre. 



Rhacomitrium lanuginosum. 

 Rhaeomitrium heterostichum. 



Mogna sporogon under sommaren, sporogon i utveckling under 

 höst och vinter. Perichetialblad ej särskildt differentierade. Epigonet 

 nedtill mycket tjockt, senare blåslikt med en hålighet och mera lösa 

 väggar, som begränsa denna utåt. Bristning tidig i jämförelse med 

 föregående form. Vaginula från receptaklet, lång cylindrisk. Fot 

 långsträckt, med mycket svag centralsträng. Fotens celler liksom 

 stammens utmärka sig för sin förmåga att tåla uttorkning. I torrt 

 tillstånd äro cellerna starkt sammandragna, deras väggar hopvecklade 

 eller hopskrynklade. På ett snitt, som lägges i vatten, räta sig cell- 

 väggarne ögonblickligt ut. Kändt är, att hela växten ögonblickligt 

 förändras till sitt utseende, då den i torrt tillstånd öfverföres i vatten. 

 I detta hänseende öfverträffa Khacomitriumarterna nästan Hedwigia. 

 Något starkt vattenabsorberande ämne torde finnas i cellväggarne. 

 I cellinnehållet finnes ett likt gummi svällande ämne. Yaginulans 

 celler alla tämligen lika, något sträckta, de yttre dock med mindre 

 cellrum och tjockare väggar. Foten med haustorieskikt af radiärt föga 

 sträckta celler. De innanför haustorieskiktet följande cellerna sträckta. 

 Innerst en mycket svag centralsträng. 



Grimmia apocarpa visar mycket liknande förhållanden med de 

 föregående. Dock märkes tydligare utbildning för ledning i axillär 

 riktning i fotens parenkymmantel. Vaginula kort, knölformig. 



Fig. 92. Grimmia apocarpa. Epigon. Man ser öfverst arke- 

 gonet, inuti epigonet den unga sporofyten och vid sidan af epigonet 

 ett arkegon. 



Fig. 93. Ehacomitrium lanuginosum. Ungt epigon. Yaginula 

 anlagd. Arkegonet synes afskildt öfverst på epigonet. 



