58 



bildande af en tand. Yi vilja ytterligare anföra, att Lantzius ur- 

 skiljer å ett tvärsnitt af kapseln vid den höjd, där ringen är belägen, 

 vanligen 16 i en krets omkring kapselns tvärsnitt ordnade celler, 

 dem han kallar peristomceller. Af de af Lantzius undersökta for- 

 merna: Weissia recurvirostra, Barbula (tortuosa, fallax och muralis), 

 Trichostomum, Rhacomitrium, Ceratodon, Dicranum scorparium, Or- 

 thotrichum affine, Aulacomnium, Bryum turbinatum m. fl., Pohlia 

 elongata, Funaria, Philonotis, Hypnuniarter, hos hvilka alla dessa 

 peristomceller kunna iakttagas, ske nu förtjockningarne hos alla till 

 och med Dicranum på peristomcellernas inre YSLgg-, under det att 

 hos de öfriga förtjockningen faller på peristomcellernas yttre ^ägg. 

 De celler, som ligga i cellskiktet innanför peristomcellerna, bidraga 

 nu hos den förra gruppen, genom membranförtjockningar i de hörn, 

 som falla mot midten af hvarje peristomcell, till bildningen af peri- 

 stomtanden. Hos den senare gruppen återigen läggas förtjocknin- 

 garne på peristomcellernas yttre yägg^ och de i skiktet utanför lig- 

 gande cellerna, af hvilka två i bredd intaga samma del af kapselns 

 omkrets som en peristomcell, förstärka förtjockningarne med ytter- 

 ligare förtjockningar från sitt håll. Det är nu af ett visst intresse 

 att finna, att Philibert, som nogare undersökt det fullt utvecklade 

 peristomet i ändamål att från detsamma finna systematiska åtskillna- 

 der, uppställt två grupper af bladmossor efter peristomet, nämligen 

 haplolepideer och diplolepideer, de förra utmärkta genom att peri- 

 stomtändernas (de yttre, då ett inre peristom finnes) yttersida är 

 bildad af en rad plattor (och visa längdstrimmighet), under det att 

 diplolepideernas peristomtänder tvärtom på sin yttre sida bestå af 

 två rader af plattor (och visa tvärstrimmighet). Haplolepideer är 

 Ceratodon, Grimmia, Barbula, Seligeria, Dicranum; 1 diplolepideer äro 

 Orthotrichum, Zygodon, Aulacomnium, Bartramia, Mnium, Timmia, 

 Bryum, Amhlyodon, Funaria och Pleurocarperna. 



Som man ser, äro Philiberts resultat i det hela samstämmande 

 med Lantzius undersökningar om peristomets anläggning. Philibert 

 tyckes dock ej ha känt något om Lantzius afhandling; han om- 

 nämner den icke. 



Utom de hittills anförda formerna undersökte Lantzius äfven 

 Tetraphis (Georgia), Splachnum och Polytrichum. Alla dessa utmärka 

 sig i motsats mot de föregående därigenom, att icke blott vissa frag- 



1 Äfven Canpylopus, Dicranella, Leucobryum, Cynodontium, Dichodontium, 

 TrematodoE, Angströmia. 



