25 



mellan en yttre mantel och en inre kärna. Den förras celler dela 

 sig lifligare och blifva därigenom jämförelsevis korta. De inre 

 cellerna åter undergå delningar företrädesvis endast på längden, de 

 blifva därför sträckta och utbildas i setan och foten, som är den 

 nedanför setan belägna delen af sporogonet, till ledande element, 

 hvilka tydligt fortsätta upp i collum. I den egentliga kapseln fort- 

 sättas de af collumellans (och sporlagrets) celler. 



Som bekant, har den inre ledande väfnaden i setan iakttagits 

 af Unger och Lorentz, som gaf den namnet centralsträng, samt 

 utförligare studerats till byggnad och funktion af Haberlandt m. fl. 

 Vi ingå ej här på en redogörelse för dessa förhållanden. Vi an- 

 märka blott att centralsträngen kan saknas isynnerhet hos former 

 med outvecklad eller kort seta. 



Beträffande den af Haberlandt hos Funaria iakttagna s. k. 

 skyddskidan som omgifver centralsträngen kunna vi tillägga, att en 

 dylik finnes äfven hos Aulacomnium, Mnium, Philonotis och Bar- 

 tramia. Den är hos dessa former stundom flerskiktig. Hos yngre 

 sporogon visa sig de till densamma hörande cellerna rika på ägg- 

 hvitehaltigt innehåll. 



Yi öfvergå nu specielt till foten, om hvilken de hittills gjorda 

 iakttagelserna äro särskildt sparsamma. Då foten nått sin fulla ut- 

 veckling, består den af följande delar. 1) Längst ned afslutas den 

 med en cell, hvilken vanligen är anmärkningsvärdt stor, rundad till 

 sin form och ofta försedd med rikligt plasmastisk innehåll. Ofvanför 

 denna cell kommer i flera fall en grupp af två eller fyra celler lika 

 med honom till utseendet. 2) Sedan kommer i så godt som alla fall 

 ett parti af mera sträckta, aflånga till cylindriska celler, hvilka äro 

 fattigare på innehåll, i det de blott äga en tunn plasmabeläggning 

 efter väggarne. Yid konservering med vattenutdragande ämnen 

 falla dessa celler tillsammans. Intill de yttre af dessa celler lägga 

 sig gamofytens närgränsande celler, och visa sig dessa återigen mera 

 rika på plasmatiskt innehåll. 3) Längre upp, utgörande den större 

 delen af foten, kommer en af delning, uti hvilken cellerna äro diffe- 

 rentierade uti — i vanliga fall — tre olika slag utifrån inåt. Ytterst 

 finnes en enskiktig mantel af korta, ofta betydligt radiärt sträckta 

 celler med stor rikedom på protoplasmatiskt innehåll. Yi benämna 

 detta cellskikt haustoriecellskiktet. Yid mera flyktig granskning synas 

 dessa cellers väggar, isynnerhet de yttre, anmärkningsvärdt tjocka. 

 Emellertid visar behandling med lämpliga reagens, att detta till 



