24 



mot hvarandra i vinkel snedt ställda väggar och att närmast ofvanför 

 densamma följa 2, och i närmaste led ofvanför 4, sedan 8 yttre och 

 4 inre celler i samma höjd. Yi antaga på grund häraf, att hos 

 dessa former äfven den nedre cellen utbildas som toppcell, om ock 

 den ej torde afgifva många celler. Alla de tre nämnda formerna 

 utmärkas däraf, att sporogonets fot insänkes i gamofytens stam. Då 

 det växande sporogonet nått en viss längd, i allmänhet mycket snart, 

 uppträda på en viss höjd i dess midtdel forhårdningar och förtjock- 

 ningar samt gul eller brun färgning af de periferiska cellernas mem- 

 braner. Detta kan iakttagas äfven hos former, hos hvilka ingen 

 egentlig seta utbildas, som hos Hedwigia, ehuru hos dessa på en 

 rätt smal zon. Hos andra former återigen griper denna förändring 

 omkring sig, isynnerhet uppåt, och följer efter sporogonets längd- 

 tillväxt. Detta är uppkomstsättet för setan. Dess längd synes därför 

 väsentligen sammanhänga med hastigheten i sporogonets tillväxt. 

 Hos den öfversta delen af sporogonet, hvilken omgifves och skyddas 

 af mössan, uppträder förr eller senare en ringformig afgränsning, 

 hvarigenom anlaget till kapsellocket framträder. Nu är sporogonets 

 längdtillväxt afstannad. I stället visar sig nu en mer eller mindre 

 långsträckt utsvällning af sporogonets öfversta, litligt gröna del under 

 anlaget till locket. På denna utsvällning kan man ofta mycket snart 

 skilja en uppdelning efter tvären i tvenne, af hvilka antingen den 

 första hastigare tilltager i storlek, hvilket är det vanligaste förhålladet, 

 eller ock, som hos Splachnum pedunculatum och Leptobryum, den 

 eftersta kraftigast utbildas. Sålunda ge sig i det yttre för en 

 medelmåttig förstoring tillkänna två delar af sporogonet, hvilka 

 vanligen sammanfattas under benämningen kapseln; men det vore 

 måhända skäl att åtskilja dem och benämna den första kapsel i 

 egentlig mening och den eftersta collum. Utbildas denna senare i 

 egendomlig riktning och afskiljes den skarpare, brukar den få namnet 

 apofys, som hos Polytrichum; ofta användas emellertid namnen 

 collum och apofys omväxlande hos samma former. 



Det anförda, lätt nog iakttagna förhållandet ger åtminstone 

 icke något stöd för Haberlandts försök att härleda apofysen från 

 öfre delen af setan, som skulle förändrats. Äfven hos former, hos 

 hvilka, då kapseln blifvit äldre, ingen yttre skillnad mellan kapsel 

 och collum kan påvisas, visar sig en sådan hos yngre kapslar. Så 

 är förhållandet hos Hedwigia, Orthotrichum och Philonotis. 



I sporofytens inre visar sig genom hela dess längd en skillnad 



