17 



genom bristning rundt om öppnas; det når höjdpunkten i sin ut- 

 veckling straxt före denna bristning. 



Beträffande termen mössa, vilja vi anmärka, att Hedwig använde 

 detta namn för hvad vi här med Hy kalla epigon. Som han antog 

 att hela det ursprungligen vid stammen fastsittande höljet för »frukten», 

 (sporogonet) lösrefs och blef mössa, är detta hans uttryckssätt natur- 

 ligt. Det förekommer äfven i senare arbeten, så i Sachs Lehrbuch. 

 Ti kalla här i överensstämmelse med W. P. Schimper blott det 

 lösgjorda, det växande sporogonets spets omgifvande höljet eller 

 hylsan, af "Bridel stundom kallad vaginula, för mössa. 



Vaginula kallades af Hedwig (gamofyt-) stammens öfversta del 

 så långt sporofytens fot tränger ned i densamma. 1 W. P. Schimper 

 gaf definitionen: »Vaginula pars illa est cui capsula, mediante pedi- 

 cello infigitur et qua? medium tenet in ter caulem et fruetum». För 

 Hy's sätt att bestämma vaginulan ha vi i det föregående redogjort. 

 Då emellertid vaginulan ej har det enhetliga ursprung som Hy 

 angifvit, måste vi söka någon annan definition. Limprichts beskrif- 

 ning på vaginulan ha vi i det föregående anfört. Den synes oss 

 liksom Hy's ha det felet, att densamma allt för mycket gjorts be- 

 roende af ett visst förmodadt ursprung för organet i fråga. Vi vilja 

 här beskrifva vaginulan som en sporofytens fot och ofta äfven setans 

 nedre del omslutande, olika formad, efter befruktningen uppkommen 

 och i sammanhang med sporofytens tillväxt och anslutning till 

 gamofyten utbildad och individualiserad väfnadsmassa, som i motsats 

 till den nedanför den liggande delen gamofytens stam icke bär blad 

 — åtminstone icke assimilerande — men väl kan bära hår, fjäll och 

 aborterade arkegon. — Yi räkna då som vaginula äfven den hos 

 Diphyscium och Buxbaumia förekommande knölformiga uppsvallnin- 

 gen af den del af stammen, som bär perichetialbladen, (vaginula 

 perichaetialis Schimper). Bladen hos Buxbaumia äro, som bekant, 

 synnerligt metamorfoserade. Hos Diphyscium äro perichetialbladen 

 i saknad af klorofyll. 



I det följande användes termen vaginula i nu angifna betydelse. 

 Alltså räknas icke någon del af gamofytens bladbärande stam — med 

 nyss nämnda undantag — med till vaginulan, i de fall då sporofy- 

 tens fot tränger in i den, hvilket ej är ovanligt. 



I fysiologisk mening kan detta nog vara riktigast, som Hy anmärker. 



