61 



öfre delen upplöses detta rör som bekant i kring hvarandra vridna 

 trådar, hvilka dock stundom upptill sammanhänga. Hos Conostomum 

 äro som bekant peristomtänderna upptill sammanhängande. Hos 

 Aulacomnium sammanhänga peristomtänderna i sin nedre del. 

 Nu är det förhållandet, att sporsäckens celler vid sporernas mognad 

 få förhårdnade väggar och bilda den af Hedwig s. k. inre kapsel- 

 membranen, ehuru man i allmänhet ej synes fästa sig härvid, och 

 Hedwigs benämning ej på senare tid varit i bruk. På visst sätt 

 kan alltså Hedwigs uppgift om peristomets sammanhang med den 

 inre kapselmembranen sägas vara bestyrkt. 



De afvikande peristomformerna ha varit föremål för en del 

 förklaringsförsök. Lantzius säger om Polytrichumperistomet, att han 

 tror det vara i grunden samma bildning som den grupp af förhård- 

 nade celler som förbinda peristomet med kapselväggen hos en del 

 former, och som isynnerhet framträder tydligt hos Aulacomnium. 

 Lindberg anser, att Georgia-peristomet hör tillsammans med Polytri- 

 chumperistomet, då han till kritik af Mittens afdelningar Musci nema- 

 todontei och M. elasmodontei yttrar att elasmodontei endast är en 

 undergrupp af nematodontei; om Polytrichumperistomet säger Lind- 

 berg, att dess tänder ingenting annat äro än basilarhinnan, som 

 egendomligt utvecklats, då de egentliga tänderna bortfallit. Då 

 basilarhinnan emellertid ej torde vara en till uppkomsten entydig 

 sak, utan med den kan menas såväl den bildning från hvilken Lant- 

 zius velat härleda Polytrichumperistomet, som ock af de egentliga 

 peristomcellerna bildade förtjockningar, är Lindbergs utsago ej efter 

 hvad vi kunna finna vidare upplysande. 



Beträffande det inre peristomet, som uppträder hos Mnium m. 

 fl. samt hos PleurocarpeaB, vilja vi endast antyda, att det uppstår 

 genom förhårdningar af de antiklint ställda inre cellväggarne i 

 peristomcellerna. 



Hos de eljest i jämförelse med Mnium, Bryum m. fl. och 

 Hypnum så olika Buxbaumia och Dipnyscium förekommer ett veckadt 

 peristom. Goebel har skildrat utvecklingen af detta, och därvid 

 framhållit de antiklina väggarnes betydelse, dock förefaller det som 

 om Goebel föreställde sig dessa som nytillkomna hos dessa i jäm- 

 förelse med andra former. 



På samma ställe ger Goebel en härledning af Dawsoniaperi- 

 stomet och Polytrichumperistomet. Dawsonia är, som man kan finna 

 af R. Browns beskrifning, till alla delar mycket lika en Polytrichum, 



