63 



Om bladmossornas systematik. 



Det är bekant, att Linné först bestämdt åtskilt de hufvud- 

 grupper bland kryptogamerna, mossor, alger, och lafvar, som före 

 honom mindre distinkt åtskildes. Likväl måste härvid anmärkas, att 

 Linnés åtskiljande var grundad t egentligen blott på det habituela 

 intrycket. Hos Dillenius (1719) och Michelius (1729) kan man se, 

 att det hos dem förekommande sammanförandet af lafvar och mossor 

 var grundadt på förekomsten hos båda grupperna af likartade fort- 

 plantningskroppar, sporer i vidsträcktaste mening; dessa författare 

 hade eljest helt naturligt också ett intryck af den habituela olik- 

 heten. Det tydligaste beviset för huru mycket Linné lät bestämma 

 sig af det habituela är att han förde Lycopodium till mossorna, och 

 han synes ha varit så öfvertygad om dess släktskap med bladmos- 

 sorna, att han efter undersökning af dess fortplantningsorgan antog 

 de förhållanden, som hos dem blifvit funna, som typiska för blad- 

 mossorna. 



Den, som först genom bestämda karaktärer begränsade mos- 

 sorna, var Hedwig. Han uppmärksammade också släktskapen mellan 

 lefvermossor och bladmossor. Det är då af ett visst intresse att 

 Hedwig fann den för mossorna framför allt utmärkande karaktären 

 uti närvaron af den bildning, vi i det föregående kallat epigonet. 

 Hedwig benämnde den, som vi förut omtalat, calyptra. Hedwigs 

 ord äro följande: l 



»Si Lycopodia exceperimus, nec non Porellam nemini praeter 

 Dillenium visarn, omnibus singulisque generum speciebus a Linnaeo 

 in Muscorum numerum receptis, datam nunc scimus Calyptram, 

 vasculo imporistam, vix in ulla evidenter florente planta ex toto 

 eandem reperiundam. Schreberus omnium primus observavit, colum- 

 nulam ejus acumini, dum junior est, impositam esse, stylum, ut 

 optime, conjicit reprsesentantem.» 



»Musci itaque erunt vegitabilia, sequioris sexu petalo calyp- 

 trato styligero instructa 



1 Theoria s. 54. 



