70 



af brist på tillräckligt och lämpligt material antingen alls icke eller 

 blott ofullständigt kunnat taga kännedom om epigonbildningen. 



Vi vända oss först till Leucobryaceee. Af Lencobryum har 

 jag ej haft fertilt material. Schimper yttrar: (Synopsis) om Leuco- 

 bryacese: »Foliorum colore atque structura dimorpha ad Sphagna 

 accedentes, fruetus indole a Muscis veris hand diversee, atque partim 

 Pottiaceis simillirnae». Vidare säger han om Fam. Lencobryae. »An- 

 theridia et archegonia Dicranearum, Calyptra magna subinflato-cucul - 

 lata, albicans.» Erinrar man sig, att Dicranurn-arkegonet har ett 

 rätt långt skaft, och en calyptra subinflata äfven hos Dicranum före- 

 kommer, torde det icke vara utan grund att förmoda, att Dicranum och 

 Lencobryum öfverensstämma i afseende på epigonbildningen, 1 lik- 

 som i mycket annat. Lindberg yttrar ock: »Leucobryum är in och 

 ut Dicranum, med undantag af färgen och bladbyggnaden», och genom 

 en närmare beskrifning af Lencobryumbladen visar han. att deras lik- 

 het med bladen hos Sphagnum är af mera ytlig beskaffenhet. 



För att öfvergå till Schistophyllacea?, kunna vi om Schisto- 

 phyllum bry oides angifva att vaginuian är mycket kort och tunn, 

 nedtill något ansvälld. Möjligen finnes någon, ehuru obetydlig, till- 

 växt hos receptaklet. Beträffande mössan citera vi Rabenhorst: 

 »Haube kaputzenförmig, meist schräg aufliegend kaum mehr als den 

 Deckel deckend». I det hela är alltså epigonbildningen svag hos 

 Schistophyllum. En noggrannare undersökning torde visa, att en svagt 

 utbildad Dicranum- eller Phascum-typ här föreligger. 



Inom Georgiaceae ha vi något undersökt Georgia pellucicla. 

 Vaginuian är cylindrisk långsträckt och tunn, utan parafyser och 

 aborterad e arkegon, af hvilka dock ett litet antal träffas vid dess bas. 

 Sporofytens fot sträcker sig ej längre än till vaginulans bas. Öfverst 

 på vaginuian äro cellgränserna nära liggande, hvarför epigonets bild- 

 ningsmeristem här synes ha fallit. Beträffande mössan citera vi 

 Schimper (Synopsis): »Calyptra mitrseformis apice solida aspera, basi 

 tenuis lobata, sulcata, capsulam totam vel pro magna parte circum- 

 velans». Häraf synes det sannolikt, att Georgia i fråga om epigo- 

 nets bildning står nära Polytrichacese, om hvilka äfven sträf heten i 

 mössans öfre del erinrar, — vi erinra t. ex. om Catharinea — ; men 



1 För öfrigt är det ju möjligt att Schimpers Archegonia Dicranearum verk- 

 ligen syftar på epigonet, då Schimper ej åtskiljer arkegon och epigon. 



