72 



någon, ehuru ej alldeles säker, ledning för epigonets bildningssätt 

 Taga vi hänsyn härtill, synes följande uppställning kunna tills vidare 

 göras : 



A. Epigonutveckling hastigt förlöpande; 

 ingen egentlig vaginula; gamofytens 

 stam till sin öfre del eller i sin hel- J Buxbaurniacese. 

 het starkt uppsvälld: Vaginula peri- 

 chsetialis. 



B. Epigonutveckling ej hastigt förlöpan- 

 de; vaginula från arkegonskaftet. 



a) Vaginula långdraget flasklik. 



b) Vaginula lång, tunn, cylindrisk. 



c) Vaginula kort, tunn, cylindrisk eller 

 ej utbildad; sporofytens fot van- 

 ligen nedträngande i gamofytens 

 stam. 



d) Vaginula längre, ofta förtjockad. 



C. Epigonutveckling utsträckt öfver läng- 

 re tid, vaginula från receptaklet. 



a) Mössa snart affallande, vaginula 

 ofta utsvälld. 



b) Mössa länge kvarsittande, vaginula 

 jämntjock, cylindrisk. 



Polytrichaceae. 

 Georgiacese. 



Funariacese. 



Hedwigiaceae, Cryphseacse; 

 Erpodiacese. 



Tortulaceee, Splachnacease. 

 (Oedipodiacese?) 

 Schistotegaceae. 

 Dicranacese, Lencobryaceae. 

 Phascaceae, Pottiacese. 

 (SchistophyllaceaB ?) 



Mniacese. 

 Pleurocarpeaa. 



(de flesta). 

 Orthotrichaceae. 

 GrimmiaceaB. 

 Encalyptacea3. 



Vi ha nu att undersöka, huru öfriga af oss vid uppställande 

 af den ofvanstående öfversikten icke eller föga berörda organisations- 

 förhållanden hos sporofyten förhålla sig till våra nu vunna resultat 



Vi måste då först rikta vår uppmärksamhet på peristomet. I 

 det föregående ha vi angifvit, att vi ej kunna utan vidare gilla Phili- 

 berts höga uppskattning af detsamma som systematisk pröfvosten. 

 Likväl hindrar ej detta att vi, i synnerhet om vi taga i öfvervägande- 



