80 



Vi föreställa oss, att här Hy, som vi förut antydt, ej klart 

 hållit isär Schimpers och Hedwigs olika sätt att bestämma moss- 

 frukten. Att mossfrukten i Hedwigs mening eller hellre sporogonet 

 visar sig äga individualitet, då epigon et brister och mosskapseln 

 senare utbildas, torde väl ej kunna bestridas. Tillväxtkorrelationen 

 mellan epigon och sporogon är med andra ord icke fallständig. Att 

 Haberlandts iakttagelser öfver assimilationen i bladmossekapseln i 

 ifrågavarande hänseende äro af vikt, torde ej vidare behöfva påpekas; 

 de gjordes emellertid efter Hy's undersökningar. 



Af mindre vikt synes mig den anmärkning af Hy vara, som 

 jag vill referera som den tredje. Den går ut därpå, att sporogonet 

 ej har erforderlig morfologisk uppdelning i skilda organ med särskilda 

 tillväxtsätt rot, stam och blad. Yi anföra: »Toute la croissancas chez 

 les Muscinées se concentre au contraire en un seul point diamé- 

 tralement opposé a celui qui doit le rattacher indissolublement a la 

 plante mére. — — Rien ne justifie donc le titre d'individu donné au 

 sporogone, puis qu'il n'en posséde méme a 1'état rudimentaire aucun 

 des organs nécessaires.» 



Det förra påståendet torde säkerligen ej vara riktigt. Hvad 

 för öfrigt sporogonets eller som vi anse det med rätta kunna be- 

 nämnas sporofytens organografiska och anatomiska utbildning ber 

 träffar anse vi den hos bladmossorna icke för så obetydande. Att 

 i detalj visa detta skulle vara att upprepa föregående beskrifningar. 



Kunna vi alltså anse att mossorna, i hvarje fall bladmossorna, 

 utmärkas af en växling af olika organiserade biontgenerationer, om 

 också dessa stå i ett egendomligt näringssamband, så gäller det att 

 visa, i hvilka hänseenden — oafsedt bildningen af könsceller och 

 sporer — den olika organisationen väsentligen visar sig. 



I detta hänseende har redan Hofmeister framhållit förekomsten 

 af egendomliga membranförtjockningar hos sporofyten. Nära härtill 

 sluter sig det af Vaizey framhållna sakförhållandet, att endast sporo- 

 fyten har en kutikula. Lägga vi härtill förekomsten af klyföppnin- 

 gar hos sporofyten, torde det viktigaste därmed vara sagdt i fråga 

 om den anatomiska differenttiationen. Vaizey opponerar sig visser- 

 ligen mot Haberlandts åtgärd att tala om centralsträngen hos bägge 

 gererationerna af t. ex. en Polytrichum med samma benämning, då 

 under den skulle sammanfattas ojämförbara saker, men han har ej 

 påvisat någon genomgripande olikhet. Boiver's förslag, att man borde 

 tala om rhizidium, caulidium och phyllidium hos gamofyten sam- 



