48 



Ohara flexilis y. acarjia és ő. ramentacea Wallr. (Flor. 

 crypt. Germ. 1833). Ohara glomerata Fischoff (Crypt. Ge- 

 wächse 1828). Ohara gradlis a. epicarpa et y. syncarpa 

 Wallr. (Flor, crypt. Germ. 1833). Nitella syncarpa rar. ß. 

 capitata és y. gloeocephala Kütz. (Phycolog. gerrn. 1845). 

 Ohara syncarpa var. capitata Gant. (Oesterr. Charac. 1847). 

 Nitella syncarpa rar. oxygyra A. Br. (Schw. Charac. 1847). 

 Nitella capitata Ag. (Syst. Alg. 1824). 



Kétlaki, vékony tengelyű, világos-piszkoszöldszínű 

 növényke, mely külalakjára nézve fölötte hasonlít 

 a Nitella syncarpához ; a telepen ritkán van gyér 

 inkrusztáczió és többnyire teljesen ment az idegen 

 szerves anyagoktól is. A tengely internodiumai rész- 

 ben hosszúak, részben rövidek; a ? növényeken az 

 ivaros nodusok kis fejecskéket alkotnak. A sugarak 

 száma egy egy noduson többnyire 8, járulékos 

 sugarak nem fejlődnek. Mind a ? mind a d 1 növé- 

 nyek sugarai sugárkákat bocsátanak egyesevei, ket- 

 tesével vagy hármasával, tehát osztottak, a mi e faj 

 főjellege. A sugarak utolsó sejtje tompacsúcsú, 

 hegyes, vastagfalú csúcsba nem végződő, vagy leg- 

 feljebb egy kis hegyes celulose tüskét visel a végén, 

 miként a meddő sugarak csúcsain észlelhetni. Az 

 antheridiumok a sugarak csomóin egyenként jelent- 

 keznek, igen nagyok és vastag nyálkás burokkal 

 körül vannak véve. Az oogoniumok 2 — 3 számban, 

 igen ritkán négyesével jelennek meg a sugarak cso- 

 móin és nagyságukra, valamint alakjukra nézve tel- 

 jesen megegyeznek a N. syncarpáévral, csak kéreg- 

 tömlőik színe többnyire zöld, ritkábban vöröses. 

 Apró koronájuk lehulló. Az Oospora gömbded, sötét 

 barna, csaknem feketeszínű, nem sima felületű, 

 hanem erősen kiálló éles léczekkel. A spirális csíkok 

 száma 6. Szélessége 260—340 [i., hossza 280— 

 360 [x. 



Előfordul tiszta, más vízi növények el nem lepte 

 helyeken, úgy mint útmelletti árkokban, kisebb 

 tavakban, tiszta vízzel telt vermekben stb. Kétnyári 

 növény ; az Oospora már augusztus vagy szeptember 

 havában csírázik ; a fiatal növényke egész télen át 

 megmarad a jég alatt és kora tavasszal tovább fej- 

 lődik. Áprilisban, leginkább májusban már teljesen 

 ivarérettek a telepek és júniusban többnyire egészen 

 elpusztulnak. 



Formái kevésbbé élesen határolhatók, többnyire 

 egymásba átmenők ; elnevezésűket épen úgy, mint 

 a N. syncarpánál is, feltűnőbb alaki sajátságaiktól 

 veszik, mint pl. f. capituligera, f. longifolia, f. brevi- 

 folia, f. laxa, f. elongata etc. 



Magyarországon Nitella capitata több helyről 



ismeretes, nevezetesen Erdélyből Sóvár táján, sós ta- 

 lajú álló vizekben (Schur Dr. Férd. Die Siebenbürg. 

 Charac. 1. Oesterr. bot. Wochenbl. VII. Jg. 1857) 

 továbbá Sz. László és Pilis közötti kis tóban gyűj- 

 tötte Borbás (Symbolee ad pteridogr. et Charac. 

 Hung. in Verhandl. d. zool. bot. Ges. in Wien 

 1 875) és meghatározta Braun A. Magam e fajt Buda- 

 pest környékén, a Rákoson két termőhelyen is gyűj- 

 töttem tiszta vízben, a vasúti töltés melletti árkok- 

 ban és pedig úgy a forma capituligera ABr-t, vala- 

 mint a f. laxa ABr-t, f. longifolia AB-t és f 

 brevifolia ABr-t. 



Nitella opaca Ag. 



Synonymák : Ohara translucens minor flexilis Vaillant 

 (Hist. de lAcad. d. sciens 1719). Ohara opaca Bruz. (Ob- 

 serv. in Gen. Char. 1824). Nitella pedunculata Ag. (System. 

 Alg. 1824j. Nitella laeta Ag. (ined.). Oltára syncarpa 

 var. opaca A. Br. (Uebers. d. genauer bekannt. Cha- 

 renarten in Flora 1835). Ohara syncarpa var. pseudo- 

 fiexilis A. Br. (u. o.). Nitella flexilis ß. nidifica Visiani 

 (Flora Dalmatica 1842). Nitella syncarpa var. opaca Kütz 

 (Phycol. germ. 1845). Nitella syncarpa var. glomerata A. Be. 

 (Schweiz Charac. 1847). Nitella syncarpa var. laxa brevi- 

 folia A. Br. (u. o.). Nitella syncarpa var. pachygera A. Br. 

 (u. o.). Nitella atrovirens Wallmann. (Försök tili en Syste- 

 matik uppställning af växfamiljen Characese 1853). Nitella 

 syncarpa var. pseudoflexüis Ganterer (Oesterr. Charac. 1864). 

 Nitella opaca Ag. (System. Alg. 1824). 



Kétlaki növény. Telepe erős, nagy, különben kül- 

 alakjára nézve az előbbi két fajhoz többé-kevésbbé 

 hasonló. Sárgászöld, sötétzöld-színű, tiszta, vagy 

 mészkéreggel bevonva. A tengely fertilis csomói több- 

 nyire igen közel esnek egymáshoz és fejecskéket 

 alkotnak a meddőkhez hasonlóan, csak ritkábban 

 állanak lazábban. A sugarak száma egy-egy csomón 

 többnyire 6 — 7, járulékos sugarak nem fejlődnek. 

 Valamennyi sugár, a meddő úgy, mint a termő, újra 

 elágazik, az az sugárkát bocsát; a meddő sugarakon 

 rendesen két sugárka, a női sugarakon egy sugárka 

 jelenik meg; a sugárkák vagy oly nagyok, mint a 

 sugár szelvénye, vagy kisebbek is. Mind a sugarak 

 mind a sugárkák igen erős fejlettségűek. A sugarak 

 utolsó sejtje a csúcs felé hirtelen letompul és kis 

 hegyben végződik, fala mindenütt egyenletes vas- 

 tagságú. (Szárított példányokon a sugarak és sugár- 

 kák csúcsai kissé megfeketednek.) Az antheri- 

 diumok és oogoniumok szabadok, nyálkás bu- 

 rokkal nem vétetnek körül. Az antheridiumok 

 különböző nagyságúak és rendszerint egyenként 

 jelentkeznek a sugarak csomóin. Az oogoniumok 

 hosszúkásak, többnyire pirosszínű kéregtömlőkkel, 



