51 



rak, a többi fokozatosan kisebbedik. A sugarak és 

 sugárkák végszelvényei két vagy háromsejtűek ; köz- 

 tük az alsó bosszú, az utolsó csak egy igen apró kis 

 csúcsot alkot. Az ivarszervek a sugarak és sugárkák 

 nodusain jelentkeznek ós pedig egy antberidium és 

 egy oogonium egy-egy csomón; ritkábban találni 

 külön csomókon egy-egy antberidiumot es ismét 

 másokon egy-egy oogoniumot. Gyakran nincs is ivar- 

 szerv valamennyi csomón, söt általában véve az 

 ivarszervek itt gyérebbek, mint a más Nitella- fajo- 

 kon. Mind az antberidiumok, mind az oogoniumok 

 kicsinyek, nyálkás burok nélkül. Az oospóra tojás- 

 dad, világos barnaszínü, felületén 6 — 7 gyengén ki- 

 emelkedő spirális lécczel. Szélessége 200 — 250 fi., 

 hossza 225 — 270 [Jt. 



Előfordulhat különböző helyeken, de nagyobb 

 mennyiségben seholsem ; különösen gyakori tő- 

 zeges mocsarakban. A N. gracüis is egynyári, de 

 lehet többeves, a termőhelyek minemüségóhez ké- 

 pest. Ivaros egyéneket nyáron és ősszel találni. 



Igen gazdag formákban. Az egyes formák csopor- 

 tosítása, a sugarak és sugárkák száma, valamint fej- 

 lettsége szerint történik (Migula szerint). Ilyenek : 



a) Formae genuinae, harmadrendű sugárkákat 

 viselő sugarakkal, fejecskeképződés nélkül. 



b) Formae heteromorphae. Csak első vagy másod- 

 rendű, ritkán harmadrendű sugárkákat viselő suga- 

 rakkal ; fejecskék képződésével. 



c) Formae simpliciores. A sugárkák képződése 

 csekély, fejecskék nem jönnek létre. 



Az egyes formák itt is telepök sajátságai és egyéb 

 viszonyok szerint kapják elnevezésöket, mint pl. f. 

 elonyala, f. longifolia, f. brevifolia, /'. coadensala, 

 f. borealis stb. 



Az irodalomban csak Erdélyből ismeretes Sóvár 

 és Nagy-Szeben környékéről, ott és a Székelyföld 

 több helyén, álló sekély vizekben (Bmg.) fordul elő 

 Schür szerint (Die Siebenb. Characeen in Oesterr. 

 bot. Wochenbl. 1857.). Ugyanezen adatot említi 

 Leonhardi és Nymann is mint kéteset. Magam a Ch. 

 gracüis egy közelebb nehezen meghatározható for- 

 máját Dietz Sándor ungmegyei Charagyűjtései között 

 találtam, de csak törmelékes állapotban ; továbbá 

 igen szép példányokban Simonkai Lajos gyűjtemé- 

 nyében több magyarországi termőhelyről, neveze- 

 tesen Szabolcs-megyéből Boydány ós Tara közt 

 úttal átvágott mocsárban ; gyűjtötte Simonkai, meg- 

 határozta auct. ; továbbá állóvizekben Pecze-Szt- 

 Márton közeieben, gyűjtötte Simonkai, meghatározta 



auct. és Nagyvárad mellett a Volfl korcsmánál gyűj- 

 tötte Simonkai, meghatározta auct. 



Nitella tenuissirna (Desv.) Coss. et Germ. 



Synonymák : ( 'Kara tenuissirna Desveax (Journ. bot. 1 809). 

 Chara flexilis ß. Stellata (?) Walle. (Tractatus de Chara 

 Algarum genere. Annus bot. 1815). Chara glomerata Gmel. 

 (Flor. Badens. 1826). Chara flexilis var. tenuissirna Bauer 

 (in Beicbenb. Flora germ. 1830). Chara gracüis Walle. 

 (Flor. er. germ. 1831). Nitella exigua Babh. lin Regb. Bot. 

 Zeit. 1837). Nitella tenuissirna Coss. efc Gbkmain (Atlas 1845). 



Egylaki növény. Telepe igen kicsiny, finom és 

 laza ; világos-sötetzöldszínű, áttetsző, ritkábban mész- 

 kéreggel bevont; annál gyakrabban lepik el más 

 szervetlen és szerves testecskék halmazai, olyannyira, 

 hogy termőhelyein egészen piszkos a külseje. A ten- 

 gely fölötte finom, fonalszerű, sohasem egyenesen 

 álló, hanem rendszerint ferde irányú. A csomók, 

 melyeknek száma igen csekély, a tengely rövidségé- 

 nél fogva aránylag távol esnek egymástól, az inter- 

 nodiumok tehát mindenkor megnyúltak. Agak csak 

 csekély számban képződnek és különböző irányban 

 állanak el a főtengelytől. A sugarak rendesen hato- 

 sával fejlödnek egy-egy noduson és sugárkaikkal 

 együtt sűrű, gömbalakú fejecskéket alkotnak, minek 

 következtében az egész Nitellatelep többé-kevesbbé 

 Batrachospermum telephez hasonlít. Valamennyi 

 sugár kétszer-háromszor, söt néha négyszer is osz- 

 tott, tehát első-, másod-, harmad-, sőt negyedrendű su- 

 gárkákat is visel ; a sugárkák száma az egyes nodu- 

 sokon 3 — 6 is lehet; természetesen legtöbb sugár 

 ered a sugarak csomóin (5—6), kevesebb (3 — 4) az 

 elsőrendű sugárkák csomóin és így tovább. Fokozatos 

 osztódás következtében a sugárkák fokozatosan ki- 

 sebbednek is, de azért az egy és ugyanazon nodus- 

 ból eredő sugárka mind egyforma hosszú, az utolsó- 

 rendüek pedig a sugár végszelvénnyel mindenkor 

 csaknem teljesen egyenlők, miként a meddő egyéne- 

 ken tisztán látni. A sugarak és sugárkák végszelvé- 

 nyei állandóan kétsejtűek, ritkábban háromsejtűek, 

 a legutolsó sejt keskeny, kissé hosszura nyúlt és 

 csúcsos hegyben végződő. Mind a sugarak, mind a 

 sugárkák összes sejtjeinek fala erős, egyenletes vas- 

 tagságú. Az antberidiumok igen kicsinyek és a su- 

 gárkák között elrejtettek, rendszerint csak másod- s 

 magasabbrendű sugárkák csomóin fejlődnek. Az 

 oogoniumok, valamint az antberidiumok is egyenként 

 jelentkeznek az antberidiumok alatt, vagy az elsőrendű 

 sugárkák csomóin is ; tojásdadalakúak, aprók, vé- 

 konyfalu kéregtömlőkkel. Mind az antheridiumokat. 



