54 



Egylaki növény. Telepe többnyire rneszkereg nél- 

 kül, szép világos zöldszínű, áttetsző ; mivel sem 

 tengelye, sem sugarai kéreggel nem bírnak, első 

 tekintetre fölötte hasonlít a Nitellák telepéhez. Kit- 

 kábban alkot gyepeket, ha nem kisebb vagy bokros 

 egyénei rendesen egyenként elkülönülten jelen- 

 nek meg. 



A tengely igen gazdagon ágazik el, felső nodusai 

 ugyancsak egy-egy, tehát normális ágat bocsátanak, 

 de az alsók s különösen az iszapban lévők, két, sőt 

 több ágat is fejlesztenek, innen ered azután az 

 egész telep bokros külseje. Hajlékony s erősen 

 fénylő ; internodiumai aránylag rövidek, nodusai 

 jól fejlettek, sugarakat ós melléksugarakat viselnek. 

 A melléksugarak jól fejlettek, nagyok, számuk a 

 sugarakóval teljesen megegyezik, egy gyűrűben van- 

 nak elhelyezve, tehát melléksugárkoszorút alkot- 

 nak ; állásuk a sugarakhoz képest váltakozó. A suga- 

 rak száma 8 — 11 egy-egy noduson, a tengelytől 

 hegyes szög alatt elállanak, de csúcsaikkal több- 

 nyire ívesen feléje hajlanak ; 2— 5, rendesen 5-tagúak; 

 a sugárkákat viselő nodusaik száma 1 — 4, végszel - 

 vényök tehát mindig csak egyetlenegy sejt. A sugár- 

 kák többnyire igen rövidek, csakis a sugarak hasi 

 oldalán fejlődnek, háti oldalán pedig fejletlenttl 

 mint apró kis sejtek maradnak hátra ; a mellső négy 

 rendszerint egymással egyenlő hosszú, a két oldalt 

 eső mindig jóval rövidebb. Jellemző a Ch. corona- 

 tára, hogy a sugarak utolsó csomója is 1 — 3 kis 

 sugárkát fejleszt, melyek azután a sugaraknak kö- 

 rülbelül egyenlő nagyságú vógszelvényóvel, azaz 

 utolsó sejtjével a sugarak csúcsain kicsiny koronát 

 alkotnak ós innen van e fajnak a neve is. Vala- 

 mennyi sugárka hegyes, csaknem kihegyezett csúcs- 

 ban végződik ; csúcsaikon a sejtek fala erősen meg- 

 vastagodott. Az ivarszerveket viselő nodusokon a 

 mellső sugárkák vagy oly hosszúak, mint az oospóra 

 vagy jóval rövidebbek; ritkán emelkednek kevéssel 

 az oospórák fölé. Az antheridiumok és oogoniumok 

 vagy egyenként jelennek, vagy pedig kettesével-hár- 

 masával fejlődnek a sugarak összes csomóin, kivéve 

 a legutolsót, mely a már említett 2 — 4 csúcsú kis 

 koronát viseli. Az antheridiumok kicsinyek, sárgás- 

 vöröses szintiek; az oogoniumok tojásdad alakúak, 

 nagyok és jól fejlett, ötcsúcsú, többé-kevésbbé kihe- 

 gyezett csúcsaikkal kissé szétálló koronával bírnak ; 

 spirális kéregtömlőik rendesen chlorophyllal telvék, 

 csak ritkábban vörösszinüek. Az oospóra hosszúkás, 

 fekete szinü, mészköpeny nélkül, felületén 9 — 10 



spirális csíkkal; szélessége körülbelül 320 |j.. hossza 

 520 [j.. 



Kitkábban előforduló növény; termőhelyei a las- 

 san folydogáló kisebb patakok és árkok, tavak csen- 

 des kifolyásai, a tavak partja stb. az agyagos talaj 

 úgylátszik, legkedvezőbb a tenyészésére. Egyéves 

 növény; az előző év ősszévei lehulló spórák kora 

 tavasszal csíráznak és júliusban már ivarérett egyé- 

 nek fejlődnek belőlök s az ivarzás egész nyáron át, 

 egészen késő őszig tart. 



Számos formái a telep egyes részeinek minémű- 

 sége szerint kapják nevöket, így vannak formae 

 longibractealae ós /'. brevibracteatae ; f. maxima, 

 f. humilior, f. tenuior stb. 



Magyarországon, úgy látszik, nem ritka növény, 

 mert több helyről és különböző vidékekről ismeretes 

 az irodalomban. Sekély iszapos vízben, szikes tala- 

 jon gyűjtötte Schur Nagy-Szeben, Talmats, Sóvár, 

 Torda és Kolos környékén Erdélyben (1. Schur : Die 

 Siebenb. Char. Oesterr. bot. Wochenbl. 1857. sub 

 Nitella Braunii Ag.) még pedig hoszabb és rövidebb 

 sugárkákkal (in herb. Schur.) (Leonhardi : Die bisher 

 bek. öesterr. Armleuchterg. 1864.). Losoncz mellett 

 az Ipoly kiöntéseiben gyűjtötte Grunow. «Ex aqua 

 thermali ad Tapolczam prope Miskolcz» C. Kalch- 

 brenner (1. Rabenhorst Alg. eur. exs. Fasc. III.) 

 (Leonhardi id. m.) «In paludosis sub montis Pilis 

 radicibus ad Szt. Kereszt, in inundatis ad Békés- 

 Gyula; forma tenuior ABr. in effluxu thermarum 

 Agriye cott. Heves» Borbás V. (Symbolye ad pteri- 

 dographiam et Characeas Hungáriáé etc. in Ver- 

 handl. d. zool. bot. Ges. in Wien 1875 és Budapest- 

 nek és környékének növényzete 1879.). 



Budapesten a Lukácsfürdő tóban igen szép, erős, 

 nagy, bokros telepekben fordul elő úgy a tó seké- 

 lyebb partjain, valamint a tó kifolyásánál a Valis- 

 neria spirális gyepek között elrejtve. A f. maxima 

 Migula-tól csak az erősebben fejlett melléksugarak- 

 ban tér el némileg. 



A rendelkezésemre álló gyűjteményekben Ch. 

 coronatat láttam Ungvár környékéről, Cservoiiczán 

 gyűjtötte Laudon (in herb. Dietz. determ. auci) 

 Nagyvárad környékéről, Pecze-Szőllős és Szt. Már- 

 ton között és Nagyvárad mellett a Volfi korcsmá- 

 nál leg. Simonkai 1876. (in herb. Simonkai determ. 

 auct.), Karczag vidékéről /'. incrustata (leg. Simonkai 

 determ. Braun) végre Erdélyben is gyűjtötte Simon- 

 kai Felsó'-Arpás környékén (!) és Szatmárról is 

 küldte be Schöber E. tanár. 



